296 
Aadselinsekter. 
Af 0. J. Lie-Pettersen. 
Saasnart livet er udslukt hos en organisme, et dyr eller en plante, 
begynder straks opløsningen, stoffenes omdannelse ved forraadnelse 
og gjæring. Mennesket har, helt fra det overhovedet var istand til 
av reflektere over, hvad der foregaar i naturen omkring det, været 
paa det rene med, at saadan gaar det med ethvert dyr- og plantelig, 
som ikke straks blir spist eller fortæret af ilden. Men hvad der fra 
først af fremkaldte disse forandringer, det havde vore forfædre ingen 
greie paa. Det var først, efter at mikroskopet var opfundet, og den 
kemiske forskning i den nyeste tid havde gjort disse naturfænomener 
ti! gjenstand for omhyggelig undersøgelse, at vi fik ordentlig rede paa 
de omformende kræfters sande væsen og virkemaade. Vi ved nu, at 
de opløsningsfænomener, som vi betegner med udtrykkene forraadnelse 
og gjæring, skyldes myriader af yderst smaa levende væsener, bak- 
terier, spaltesoppe og gjærsoppe, som altid findes i luften og i van- 
det — om rigtignok i meget forskjellig mængde i de forskjellige jord- 
strøg — og som straks er rede til at begynde sin virksomhed der, 
hvor der findes en passende næringsbund for dem. 
Men vi ved ogsaa, at der, hvor de mikroskopiske destruktionsele- 
menter har begyndt sin virksomhed, indfinder der sig snart ogsaa en 
mængde andre organismer af høiere ordener for at deltage i maaltidet, 
og disses virksomhed er lettere tilgjængelig for almindelig iagttagelse. 
Vi finder i denne samling af aadselspisere repræsentanter for næsten 
alle dyregrupper, lige fra pattedyrene og fuglene og helt ned til de 
encellede livsformer; flere plantegrupper er ligeledes repræsenterede, 
og alle danner de, hver paa sin maade, et led i den kjæde, der beteg- 
ner stoffenes kredsløb i naturens husholdning. 
Det er visselig overflødigt at bemerke, at disse aadselfortærende 
dyre- og plantearter hører til de aller nyttigste organismeformer, og 
at det arbeide, de af naturen er henviste til at udføre, er af uvurderlig 
stor betydning for naturens hele økonomi. Hvordan vilde vel jordens 
udseende have været, om de vældige ligdynger, som aartusener, maaske 
millioner af aar havde lagt efter sig, skulde have dækket dens over- 
flade? — Men det kan paa den anden side ikke undgaaes, at enkelte 
af disse utvilsomme nytte-dyr og -planter til sine tider kan komme 
til at krydse menneskets interesser, særlig naar vi, som jo ofte er til- 
