ge 
fældet, gjerne ønsker at opbevare de til vor næring tjenende dyr og 
planter. 
Vi vil i det efterfølgende betragte nogle af insektverdenens aad- 
selødelæggere, og uden at indlade os videre paa teoretiske forhaands- 
betragtninger vil vi gaa til naturen selv for at se, hvad den kan lære 
os om disse dyreformer og deres virksomhed. Og vi behøver ikke at 
gaa langt. 
Lad os en sommeraften lægge en død mus hen paa et af blomster- 
beddene i haven, vi kan da temmelig snart begynde at gjøre vore 
iagttagelser. Om ikke ret længe bemerker vi, at et par store blaa- 
graa fluer har indfundet sig. De kravler især ivrigt omkring rundt 
den lille gnavers mund, næse og øine. Vi vil iagttage dem nærmere. 
Det er en god kjending. den store spyflue (musca vommotoria), som 
stadig er paafærde efter vore madvarer. Med synligt velbehag slikker 
den vædskerne fra slimhinderne paa aadslets øine og mundviger, hvor 
bakterierne allerede er traadt i virksomhed. Men det er ikke blot for 
at søge næring, den har opsøgt den døde mus. Naar opløsningen er 
skredet videre frem, vil museliget være en god næring for dens 
myldrende fodløse yngel, det tilsiger dens instinkt. Derfor finder vi 
de 2 spyfluehunner snart ifærd med at afsætte sin gulhvide eggemasse 
paa aadslet — det bekjendte ,fluespy*, der har givet dette ildeseede 
insekt sit mindre velklingende navn. 
Spyfluerne er blandt de første insekter, som indfinder sig paa 
«adslerne. De maa isandhed have et overordentlig fint lugteorgan; 
thi allerede temmelig snart efter at et dyr er dræbt, ja, førend dets 
muskelmasse er stivnet i døden, indfinder de sig paa skuepladsen. 
Endnu mens blodet friskt pibler frem fra et fældet dyrs skudsaar, er 
de der, og man faar knapt tid til at jage dem bort, før de har faaet 
anbragt endel af sin eggemasse paa kadaveret. Her skal vi imidlertid 
lade dem ifred, og saa iagttage, hvad der videre vil ske. 
En ayb brummen som af en hveps eller humlebi tildrager sig 
snart vor opmerksomhed. Over havehækken ser vi et forholdsvis stort 
insekt styre sin flugt henover mod det sted, hvor musekadaveret lig- 
ger. Vi vil følge dette insekts bevægelser omhyggeligt med øiet. 
Idet det i en høide af omtrent halvanden meter passerer aadslet, sagt- 
ner det farten og forandrer sin flugtretning. Det bøier nu af og be- 
gynder at kredse rundt i luften, ide* det stadig sænker sig lavere ned 
mod jorden. Der kommer endnu en brummer flyvende fra en anden 
