299 
kraft ind under dyret, at det løfter sig under deres bevægelser. Nu 
kommer de igjen tilsyne, løber rundt og trænger sig under paa et 
andet sted, hvorfra de dog snart kravler frem. Vi vil bøie os helt ned 
og nøie betragte deres adfærd. Det kan vi nemlig trygt gjøre; thi 
dyrene er nu altfor optagne til at tage nogen notis af os. 
Billerne har nu omringet aadslet, og hver især trænger forkrop- 
pen ind under det, og saa begynder den lille musekrop at gynge og 
svaie, som om den var levende. Hvad er det nu de sælsomme gjester 
foretager sig? Begynder de nu sit maaltid? 
Nei! Lad os blot se nøiere til, saa vil vi finde forklaringen. 
De er ifærd med at grave, det ser vi nu tydeligt. Smaa jorddynger 
begynder at danne sig ved hver af dem; snart vokser de mere og 
mere, og dyrene flytter sig ud til siderne, stadig gravende i det løse 
muldlag, hvorpaa musens legeme hviler. Snart trænger de længere 
og længere ind under det, og den fremgravede muld lægger sig efter- 
haanden som en vold rundt om, mens musen langsomt ved sin egen 
tyngde synker ned i den grav, som disse sælsomme biller graver 
for den. 
Det er altsaa virkelig en begravelse, vi er vidne til! 
Ja, saadan er det. Disse forholdsvis smaa dyr er intet mindre 
end liggravere, som opsøger døde dyrs legemer og steder dem tilhvile 
i jordens skjød. Deres navn vespillo betyder ,en ligbærer for de fat- 
tige, som blir begravet om aftenen (vespere)*, for det er især om afte- 
nen og natten, de er ivrigst 1 sit begravelsesarbeide. Det er isandhed 
en eiendommelig gjerning, de af naturen er bestemte til at udføre, en 
sælsom beskjæftigelse, de har faaet. 
Og se blot, hvor ivrigt de arbeider! Musen er allerede halvveis 
nedsænket, om nogle timer vil den være fuldstændig forsvundet i det 
løse jordlag, og kun en liden ophøining vil betegne stedet, hvor den er 
begravet. 
Men i hvilken hensigt udfører dyrene dette brydsomme arbeide? 
Er det for uforstyrret at kunne fraadse i det lille dyrs legeme, for at 
kunne bevare det mod andre konkurrererende aadselinsekters angreb'? 
Disse spørgsmaal melder sig ganske af sig selv, naar man er vidne 
til en saadan begravelse. Vi er saa vante til at dyrenes handlinger 
er betinget af nyttehensyn, at vi ganske naturligt gaar ud fra denne 
naturlov, naar vi skal søge forklaringen til denne eller hin merkelige 
foreteelse. Og hvad aadselgraverne angaar, er vi ogsaa paa ret Spor, 
