513 
mil i diameter vil i kikkerten ikke vise sig større end prikken over 
bogstavet ,i*. Endog en by af Londons størrelse vil ikke kunnne 
sees. Hvis jorden kunde sees paa samme maade, som vi kan se Mars, 
d. v. s. i en afstand, som aldrig kan blive mindre end 30—40 milli- 
oner eng. mil, saa vilde formodentlig det eneste menneskeverk, som 
kunde sees, være de uhyre kornmarker i Kansas. Fftersom de vokser, 
modnes og høstes, vilde man kunne se dem skifte farve med aarstiderne. 
Disse kanaler er saa lange, at de vilde strække sig gjennem hele det 
nordamerikanske fastland. Deres gjennemsnitlige længde er 1700 eng. mil 
og overskrider længden af en hvilkensomhelst kunstig vandvei hos os. 
At disse sammenløbende linjer ikke er et spil af tilfældigheder 
kan man meget let bevise. Men sætter sig ved et bord i et mørkt 
rum. Paa et stort stykke papir tegner man en ret linje, derpaa en 
anden, som skjærer den første. Man løfter dernæst haanden igjen og 
trækker en tredie linje saavidt mulig gjennem de to førstes skjærings- 
punkt. Gjentager man dette flere hundrede gange og undersøger pa- 
piret ved lys, vil man forbauses ved at finde, at ikke et eneste sæt af 
tre linjer skjærer hinanden i samme punkt. En matematiker vil kunne 
fortælle, at sandsynlighedsberegningen er afgjort mod et heldigt udfald 
af et saadant eksperiment. 
Hvad nu Mars angaar, saa gaar ikke bare 3, men optil 17 linjer 
gjennem samme punkt. Naturen er aldrig saa præcis, saa systematisk. 
Hyvorsomhelst vi møder en paafaldende regelmæssighed og nøiagtighed, 
kan vi slutte, at menneskelige hjerner bar været paafærde. 
Den blotte eksistens af ,kanalerne" er forbausende nok, men endnu 
merkeligere er de fænomener, som ledsager dem. Med visse mellem- 
rum kan man se enkelte kanaler fordoble sig, saaat man ser to, hvor 
der før kun var en. Det var Schiaparelli, som først saa kanalerne, 
og det var ham, som først saa deres ,tvillingdannelse*, som han kaldte 
det. I mange aar arbeidede han alene uforstyrret af sine medbrødre 
blandt videnskabsmændene. Rigtigheden af hans iagttagelser er nu 
almindelig antaget. Paa de fotografier, som er taget ved Lowell ob- 
servatoriet, er der endog spor af den forunderlige fordobling. Selv 
om vi ikke havde fotografierne at støtte os til, vilde fordoblingen ikke 
være illusorisk, fordi fænomenet er begrænset til specielle kanaler. 
Blandt 400 kanaler, kartlagte af professor Lowell, har bare DI til 
enkelte tider vist sig fordoblet. Dersom fordoblingen var et optisk 
bedrag, maatte man kunne se den ved alle kanaler. Ingen ved, hvor- 
