316 
linger skyldes vegetation, som spirer, visner og dør om høsten. Lowell 
har kartlagt 185 flekker. De ligger i de vidtstrakte ørkener og ligner 
sorte knappenaalshoveder, naar de betragtes i kikkerten. De kan meget 
passende sammenlignes med oaser. 
Til trods for den overbevisende simpelhed i disse teorier om ka- 
naler og flekker paa Mars varede det dog længe, før de opnaaede 
alvorlig anerkjendelse. For at undgaa den ubehagelige antagelse, at 
andre kloder kan være beboet ligesaa vel som vor egen, vedblev skep- 
tikerne af den gamle skole at betragte de hvide polkapper som fast 
kulsyre.  Kanalerne ansaa de for at være skrammer i planetens over- 
flade foraarsaget af forbistrygende meteorer, omendskjønt meteorer aldrig 
nogensinde vides at have frembragt furer af en saadan geometrisk 
nøiagtighed, hvilket desuden af andre grunde er umuligt. Man tog 
ogsaa sin tilflugt til revner frembragte ved underjordiske eksplosioner 
ligegyldig for den kjendsgjerning, at eksplosioner aldrig kan virke med 
en saadan systematisk nøiagtighed. Født at den samme taagemasse, 
hvoraf vor jord er fremkommet, er Mars kjød af vort kjød, ben af vore 
ben og underkastet de samme kosmiske love. Vi har følgelig ret til 
at antage, at der paa Mars engang er opstaaet protoplasmakimer lige- 
saavel som paa jorden, og at der af disse i tidernes løb har udviklet 
sig høit organiserede væsener istand til at beskytte sig mod tilintet- 
gjørelse. 
Dersom nu kanalerne og flekkerne virkelig er et verk af intelli- 
gente væsener, opstaar naturligvis spørgsmaalet om disse væseners natur 
og udseende. Enkelte slutninger herom er vi berettiget til at gjøre 
ud af vort kjendskab til de fysiske forhold paa Mars. Vi mennesker 
kunde f. eks. vanskelig leve der paa grund af den yderst tynde luft. 
Det vilde være omtreut det samme som at leve mange mil over Him- 
malayas toppe. Marsbeboerne maa derfor være indrettet til at aande 
i denne tyude luft. Luftrummet i deres lunger maa være meget større 
end hos os. Udover dette er det umuligt at danne os noget begreb om 
deres legemsbygning. Vi kan ikke have nogensombelst mening, om de 
overhovedet har nogen lighed med os mennesker. 
Mars er gammel, meget ældre end vor jord. Efter naturens love 
skulde da marsbeboerne langt have overfløiet os i intelligens. Under 
naturforholdene paa Mars er det meget rimeligt, at der kan have ud- 
viklet sig en type, som ikke har den ringeste lighed med os menne- 
sker. Mau maa ikke glemme, at menneskets overhøihed over jorden 
