317 
er en tilfældighed, som skyldes dets bjerne alene, og at det rent fy- 
sisk langt overfløies af flere lavere dyr. Den typiske marsbeboer maa 
være et væsen langt kraftigere end vore professionelle Samsoner. Det 
kan vi slutte af den ringe tyngde paa Mars, hvilket kommer af, at 
planetens masse kun er l/9 af jordens. En temmelig klodset marsbe- 
boer vilde kunne udføre kunststykker, der vilde forbause vore raskeste 
akrobater. Han vilde kunne løbe 100 meter i 8-4 sekunder; med 
legende lethed vilde han kunne hoppe over et middelhøit træ. En fod- 
bold vilde han kunne sparke en kvart mil eller saa. 
Paa grund af den mindre tyngdekraft maa han mindst være 3 
gange saa stor som os, og hans muskler 27 gange saa sterke. Under 
disse forudsætninger er disse uhyre kanaliseringsarbeider ikke længer 
saa merkelige. En arbeider paa Mars, hvor alle legemer kun veier "/; 
af, hvad de vilde veie paa jorden, vilde i en given tid kunne udføre 
ligesaa meget arbeide som 50—60 jordiske grøftegravere og holde 
skridt med en kraftig Panama muddermaskine. 2/, tons vilde han 
med lethed kunne bære paa sine skuldre. 
Alt det vi ved om Mars er i det store og hele resultatet af ræ- 
sonnementer baseret paa iagttagelser. Vi kan danne os et begreb om 
de vanskeligheder, astronomerne herunder har havt at kjæmpe med, 
hvis vi tænker os, hvorledes en astronom paa Mars vilde være stillet, 
dersom han skulde udforske mysterierne paa vor jord. Han vilde let 
kunne se de polare iskapper og fortolke dem rigtigt. Han vilde faa øie 
paa vore ørkener som gule flekker og ganske rigtig anse dem som 
døde strækninger. De grønne strækninger vilde han uden tvil ogsaa 
anse for plantevekst. De store blaa oceaner vilde forvirre ham; saa- 
danne uhyre vandmasser er fuldstændig uvant for ham, især naar han 
ingen kanaler ser, der fører ind i ørkenerne. Vegetationen paa Mars 
kommer jo fra polerne, fra de polare vandmasser. Han vilde derfor 
forundre sig over, at den grønne farve paa jorden kryber fra æquator 
op imod polerne. Han vilde undre sig over vore skyer, vor tætte at- 
mosfære, vore store floder, der snor sig i alle retninger, saa aldeles 
forskjellig fra de retlinjede, kunstige kanaler paa Mars. Qaserne i vore 
store ørkener, nærede som de er af brønde, kunstige eller naturlige, 
vilde ogsaa mystificere ham, han ser jo nemlig ingen kanaler, der kan 
forsyne dem med vand. 
Om vi skulde læse en side med trykt skrift i en afstand af 250 
meter, vilde det visselig ikke gaa videre flydende selv ved hjælp af 
en god kikkert. Astronomernes arbeide med Mars er endog enduu 
