334 
Hvorfra har nu disse sandtuer sin oprindelse, hvordan er de kom- 
met hid paa sanden? Uden tvil er de sandflugtens verk. Lyngmarken 
maa tidligere have havt en større udbredelse i forhold til sanden, end 
tilfældet er i vore dage, og sandtuerne har da udgjort en del af dens 
vegetation. Men denne er i tidens løb blevet angrebet og tilintet- 
gjort af flyvesanden ; det eneste, som staar igjen, er de haardføre, mod- 
standsdygtige, til sandtuer omdannede buske. Forbindelsen mellem 
disse og lyngmarken fremgaar tydelig af fig. 2, forgrundspartiet. 
Som det vil være at vente har ogsaa Kvitsandens omgivelser gjen- 
nem tiderne lidt meget ved sandflugten. Især har det gaaet ud over 
veien, som ligger i den østlige rand af sanden. Dette er hovedveien 
fra Røros og sydover, og som saadan har den stadig været meget tra- 
fikeret, især har her foregaaet megen kjøring for Røros verk. Før i 
tiden, indtil for vel en 20 aar siden, var veien paa dette stykke næsten 
ufremkommelig i uroligt veir. Tykke sandskyer hvilte over den, og 
sanden leirede sig der i svære masser og kunde ligge saa dyb, at den 
naaet opunder hjulakslerne. OQgsaa de græshaver, som her og der 
grænser lige op til sanden, har lidt meget under sandflugten, og man 
vil, særlig et sted i den nordøstlige del lige ved Kvitsandtjernet, kunne 
iagttage, hvordan sanden har angrebet græsengen og lidt efter lidt 
ædt sig ind paa dens omraade. Op af sanden stikker nemlig med 
noget mellemrum de øverste dele af gjerder, som før har afmerket 
grænsen mellem sanden og græsmarken, men som nu staar helt i 
sanden. 
Tiltrods for al den skade, som foraarsagedes ved sandflugten, var 
det dog først i de sidste par aartier af forrige aarhundrede, at man for 
alvor begyndte at tænke paa midler til at dæmpe flyvesandens virk- 
ninger. Den, som hærer æren for initiativet hertil, er skoginspektør 
L. Saxe paa Røros. Han begyndte i 80-aarene at beplante væsentlig 
de til veien grænsende dele af sanden, og arbeidet har den hele tid 
været fortsat, de samme partier er om- og omigjen blevet forsynet 
med nye planter, og de allerfleste af disse har Saxe selv med egen 
haand stukket ned. Det første resultat er ogsaa naaet, idet veien nu 
kan passeres uden væsentlige hindringer fra flyvesanden. 
De planter, som er anvendt, er furu, baade vor almindelige pinus 
silvestris og pinus montana, desuden er der ogsaa plantet meget af 
marehalm, ogsaa kaldt strandrug (elymus arenaria), en græs- 
