345 
er ikke destomindre aldeles afgjørende, som det straks vil sees. Paa 
dette grundlag bygges nu kjendsgjerningerne. 
Man vil have at tænke sig fem forskjellige benyttel- 
sesmaader af et flintestykke, nemlig følgende: at banke, 
slaa, omtrent som med en øks eller hammer; at skjære, med en kniv; 
at skrabe (her gives to forskjellige fremgangsmaader) og endelig at 
bore. Alle disse fem benyttelsesmaader giver det benyttede flintstykke 
et med hensyn til retouchen forskjelligt udseende, der gjør det muligt 
at skille meget bestemt. Det skulde synes, som om dette var tem- 
melig overflødigt at bemerke, da de neolitiske stenredskaber f. eks. 
JF 
iv 
Å 
NG 
SIRE 
p 
) 
DØR NN 
ZN 18 
Fig. 2. Folitisk percuteur tranchant, seet forfra og fra siden. Belgien. 1/o. 
Efter Engerrand. 
giver en i formen udhævet forskjel paa, f. eks. et hammerredskab og 
en kniv. Men det er netop gjennem sammenligningen hermed muligt 
at forstaa eoliterne, da de aldrig i formen giver nogen saadan forskjel. 
Man kan først se paa begrebet slaa, banke (fr. percuter 
eller frapper). Naar de første mennesker skulde bruge et flint- 
stykke til at banke og slaa med, kunde de bruge enten en rund flint- 
kugle, uden nogen tildannelse, eller et flintstykke med en tilnærmet 
egg, eller et med en spids. Man faar herigjennem tre forskjellige 
,hammere*!), nemlig den runde, en med egg og en med spids; 
(percuteur simple, p. tranehant, p. pointu). For at be 
1) Det franske udtryk ,percuteur* lar sig vanskelig gjengi paa norsk. 
Da det jo aldrig vil kunne faa nogen praktisk betydning at oversætte de eolitiske 
termibi til norsk, gjengir jeg overalt de franske udtryk. 
