345 
eller 1000 couteaus fra eolitiske forekomster, vil man finde de merke- 
ligste naturlige flintestykker med en liden eggflade benyttet. Man 
vil imidlertid altid finde, og dette er et karaktertræk, at de ligger 
godt i haanden, naar man prøver sig lidt frem. I almindelighed er 
de valgt saaledes, at pegefingeren kan ligge godt frempaa kniven, da 
den jo netop er den finger, der understøtter kniven i dens funktion. 
Den maade, hvorpaa flintstykket ved den skjærende bevægelse 
reagerer, er det, som gjør det muligt at skille kniven fra skrabe- 
ren, le racloir. Det være med det samme bemerket, at der jo 
findes to forskjellige skraberformer, nemlig le racloir og le grattoir, 
der straks skal omtales. Racloiren føres med eggen parallelt ar- 
mens retning, mens grattoirens egg holdes lodret armens retning. 
Naar man skraber f. eks et skind, eller en gren skal befries for bark 
0. S. V., benytter man enten racloiren eller grattoiren. En racloir 
Fig. 4. Eolitisk dobbeltskraber (racloir Fig. 5. BEolitisk hulskraber (racloir). 
double). Belgien. !/9. Bfter Engerrand. England. T/o. Efter Engerrand. 
kræver altsaa en egg ganske som kniven, men benyttes anderledes. 
Her er det just, at reaktionen i flinten giver forskjellen; mens man 
ved kniven iagttog smaa splin*er til begge sider af eggen, ser man 
ved racloiren kun splinter paa den ene side af eggen, 
og altid den side, der ligger modsat den side, der føres fremover, ,læ- 
siden*, om man kunde bruge et saadant udtryk. Et stykke, der har 
tjent som dobbelt skraber, er fremstillet i fig. 4. Særlig en form har 
en meget sterk beviskraft, naar det gjælder eoliterne; det er hul- 
skraberen, racloir åa eneoche, som den heder i det tek- 
niske sprog (fig. 5). Den findes i hele den neolitiske og paleolitiske 
flintindustri; naar man da i de eolitiske lag træffer en saadan form i 
hundredevis af stykker med spor af den samme benyttelse overalt, 
