346 
nemlig de ensiaige splinter 1 hulningen, og med de mere ubestemte 
former af flinterne iøvrigt, saa kan det umuligt forbigaaes som noget 
tilfældigt verk. 
Udtrykket gratter betegner paa fransk egentlig det samme som 
begrebet racler. En grattoir betegner da ogsaa ligefuldt som rac- 
loir en skraber, men har i det tekniske sprog faaet den bestemte be- 
tydning, der nævntes, nemlig en skraber, hvis egg holdes lodret ar- 
mens retning, mens bevægelsen netop sker i armens retning. Reak- 
tionen paa flinten blir naturligvis ligefuldt ensidig, og man skal have 
gjennemgaaet en god del hundreder, inden man faar det skarpe blik, 
at man uden videre kan skille mellem en grattoir og en racloir. 
Grattoiren (fig. 6) kjendes meget vel fra nordisk stenalder, her altsaa 
af en bestemt form; mens de eolitiske selvfølgelig ingen bestemt form 
har. Den har en særskilt interesse af en grund. Naar en grattoir 
Fig. 6. BEolitisk grattoir. Belgien. lp. Ffter Engerrand. 
er benyttet lidt, blir den straks but i eggen og sløv; dette kan man 
hjælpe paa ved en enkel ,retouche", d. v. s. at man banker eggen 
lidt skarpere ved at løsne smaa splin'er. Saaledes kan man fortsætte 
efter nogen tids brug, og skraberen faar tilsidst en altfor but egg til 
at kunne opskjærpes mer. Men det er imidlertid netop saadanne 
yfærdige”, ubrugelige skrabere, man i almindelighed finder i nordisk, 
neolitisk stenalder. Det har derfor interesse at kjende denne frem- 
gangsmaade. Blandt de eolitiske flinter finder man baade meget og 
lidet brugte grattoirs med eller uden retouche. I almindelighed er 
de uden fælles former, kun tilfældige flintestykker med bekvem egg, 
slig som det gaar igjen ved alle disse former. Det eneste karakter- 
træk, der vender tilbage, er da kun, at de som regel ligger godt i 
haanden. å 
Tilbage staar da kun at nævne den enkleste af alle former, 
boret, le pergoir (poingon). Der behøves ikke nogen nærmere 
