365 
en forminsket kopi af det kart, som ledsagede Murrays og Renards 
store verk. 
Vender vi os. saa mod det pelagiske omraade, de store. oceaners 
dyb, vil vi her dels. finde slam, som skyldes organismer med kalk og 
kiselskal, dels et rødt dybhavsler, der dækker havbundens dybestlig- 
gende strøg. 
Af de kalkrige organiske slam- eller lerarter er globigerinaslammet 
det vigtigste og mest udbredte, idet det dækker omtrent en trediedel 
af verdenshavenes bund og i de midlere havdyb er det forherskende 
sediment. 
Globigernarislammet har faaet sit navn af den til foraminifererne 
hørende. slegt globigerina, som er meget hyppig i disse afleiringer. 
Fig. 3. Orbulina med sine kalknaale. 
Men foruden denne slegt findes der ogsaa flere andre repræsentanter 
for foraminiferernes lavtstaaende dyregruppe. De fleste af disse 
foraminiferer er pelagiske dyr, som ved hjælp af lange kalknaale 
svæver omkring i havet. Naar nu skallene efter dyrenes død synker 
tilbunds, bliver de tildels opløst af havvandet, saa at de, naar de 
endelig kommer til ro paa havbunden, har mistet sine kalknaale, lige- 
som ogsaa skallenes overflade viser sig at være sterkt angrebet. 
Det er imidlertid ikke alene foraminifererne, som foraarsager den 
høie kalkgehalt i globigerinaslammet, ogsaa snegleslegterne ptero- 
poderne og heteropoderne samt kalkalger yder sit bidrag. I tropiske 
og subtropiske egne kan navnlig skaller af pteropoder være tilstede 
i saa stor mængde, at globigerinaslammet paa sine steder gaar over i 
pteropodeslam. De runde kalkskiver, som man har betegnet som 
