373 
imidlertid nærmere paa forholdene, synes de angivne retninger at passe 
godt med, hvad vi ved om landets geologiske bygning og brudlinjer. 
I Jondal fulgte bevægelsen dalens retning, ved Eide var retningen 
no.—sv., altsaa parallel Gravenfjorden, ved Næsheim parallel Hardan- 
gerfjordens retning, ved Eidfjord parallel Eidfjorddalen, i Ullensvang 
palallel Sørfjorden. De fleste af disse retninger, ja muligens alle, fal- 
der sammen med svaghedslinjer i jordskorpen. I Telemarken finder 
vi gjennemgaaende retningen v.—g. angivet; men netop i denne ret- 
ning forløber en hel del af de geologiske brudlinjer i Telemarken 
0. 8. V. Det synes saaledes, som om man maa kunne slutte, at bevæ- 
gelsen i det store og hele har fulgt de geologiske brudlinjer. 
Ser vi endelig paa beretningerne om jordskjælvets styrke paa de 
forskjellige steder, vil det være indlysende, at denne har været saa no- 
genlunde den samme overalt. Fra de fleste steder berettes der om, at 
det har knaget i væggene, og at vinduer, ovne og lette gjenstande har 
klirret, d. v. s. jordskjælvet har havt styrkegraden IV, naar vi anven- 
der den saakaldte Rossi-Forels skala. Kun for to steders vedkom- 
mende kunde der være tale om at sætte jordskjælvets styrke til V, 
nemlig i Badstuedalen i Valle (Sætersdalen), hvor jordskjælvet var saa 
sterkt, at samtlige arbeidere i en derværende barakke skrækslagne styr- 
tede ud, og i Hol i Hallingdal, hvor i ét hus gjenstande faldt ned af 
væggen. Da der paa begge de sidstnævnte lokaliteter var adskillige, 
som ikke følte skjælvet, særlig i Valle, tror jeg dog ikke, at det er 
rigtigt at sætte styrkegraden til V. Men selv om man skulde fristes 
til at anvende styrkegraden V her, maa man erindre, at de to her om- 
talte lokaliteter begge ligger i det rystede omraades periferi. Beret- 
ningerne fra Hol og Valle vidner altsaa om, at jordskjælvet ialfald var 
lige sterkt ud mod periferen som i midten af det rystede omraade. 
Man maa vel derfor kunne slutte, at dette jordskjælv ikke er gaaet ud 
fra et lige under overfladen liggende centralt punkt, men har udbredt 
sig fra en noget større zone. 
Sammenligner vi den i denne artikel ledsagende kartskitse med det 
i juniheftet offentliggjorte ,kart over de middelstore norske jordskjælv 
efter 23de oktober 1904, vil vi se, hvor smukt jordskjælvet den 29de 
juni passer ind i rækken af de sidste aars middelstore jordskjælv, der 
lidt efter lidt har været følt udover større strøg af landet, og som vel 
maa opfattes som foraarsaget ved udløsningen af de spændinger, som 
fremkaldtes ved det før omtalte store jordskjælv i oktober 1904. Jeg 
