382 
En ny evne i dyreriget. 
I ,Naturen"s septemberhefte staar en notis om den meksikanske 
jordleguan — phbrynosoma —- der har interesse ogsaa derved, at den 
fremfører et eksempel paa, at en gammel iagttagelse, der til og med af 
yngre forskere har været holdt for en fabel, kan faa en uventet bekræf- 
telse. Ditmars iagttagelse er ikke ny. Allerede Francisco Hernandez, 
Filip den 2dens livlæge, iagttog at denne merkelige krybdyrform under 
visse omstændigheder sprøiter frem blod fra næse eller øiné. I et af 
sine naturhistoriske arbeider over Meksiko, der udkom i Rom 1651, 
omtaler han ,Tapayaxye* og dens blodsprøitning. Han formoder 
imidlertid, at den sker uvilkaarligt, og at det skyldes nævnte organers 
skrøbelige bygning. En senere iagttagelse skyldes den yngre Wallace. 
Han bemerkede sprøitningen kos 3 forskjellige individer og kon- 
staterede, at blodstraalen kom fra et af øinene. Han tilføier, at det 
er ganske usædvanligt, at dyret benytter dette merkelige forsvars- 
middel, og at han forgjæves har anstrengt sig for at fremkalde sprøit- 
ningen. 
Nyere forskere, der har holdt flere dyr i fangenskab, enkelte 
eksemplarer i et tidsrum af 6 aar, har ikke kunnet bekræfte dette vist- 
nok enestaaende forhold, og zoologerne Boettger og J. von Fischer har 
henvist det hele til fablernes verden. 
Phrynosoma er en af de merkeligste blandt jordleguanernes mange 
barokke former. Det fordanskede navn ,tudseøgle* er ganske træf- 
fende, thi som en saadan bastard ser den ud. Længden er ca. 15 cm. 
Kroppen er besat med lange torne, hvoraf de 10 længste danner en 
krans paa hals og baghoved. Dyret er jord- eller lerfarvet, saa naar 
det trykker eller graver sig ned i sandet, er det næsten umuligt at 
opdage det. Dets bevægelser er i almindelighed saa dorske og ube- 
hjælpsomme, og det synes saa lidet istand til at gribe noget levende 
væsen, at de indfødte mener, at det lever af luften. 
Gottfr. Gulliksen. 
Mindre meddelelser. 
Underjordisk forbindelse mellem Donaus og Rhinens vasdrag. 
Man har længe vidst, at endel af Donaus vand, flere steder ved elvens 
øvre løb, forsvinder under jorden. Ved Fridingen i Wurtemberg kan 
man saaledes se vandet fosse ned i et svælg mellem klipperne i bun- 
