12 



ger blot af deres masser og afstand. Eksisterer der nu et lystryk, 

 maa dette nødvendigvis gribei ind i solsystemets mekanisme, og maii 

 kunde da vente, at astronomerne skulde spore dets virkning i visise 

 uregelmæssigheder i klodernes baner. Det er imidleTtid let at regne 

 ud, at de uregelmæssigheder, som lystrykket kan frembringe i en 

 planets bevægelse, er altfor smaa-, til at de kan iagttages, selv ved de 

 allerfineste astronomiske observationer. Lystrykket virker nemlig paa 

 f 1 a d e n, mens dem almindelige tiltrækning virker paa massen. 

 Ved lidt større legemer blir massen saa stor i forhold til overfladen, 

 at lystrykkets virkning blir forsvindende sammenlignt-t med til- 

 trækningen. Det kan beregnes, at hvis en kugles radius er over 1 

 meter, saa vil allerede lystrykkets virkning være for liden til at 

 kunne spores. Heraf kan der trækkes en omvendt slutning. Saa- 

 fremt et kompleks af smaa legeiner i sin bevægelse afviger fra de 

 baner, som kan beregnes af tiltrækningslovene, saa. kan der sluttes, 

 at de enkelte simaalegenier ikke kan overstigei en vis størrelse. Saa- 

 ledesi kan astronomien komme til at høsle direkte nytte af den nye 

 fysiske opdagelse. 



Virkelige og formentlige stødvaaben hos havets dyr. 



Af Arthur Krause i „Prometheus". 



Mens vi hos landdy:-ene kun sjelden finder et vaaben, der ved 

 angreb og stød kan benyttes som lansen ved turneringerne for at rende 

 en modstander overende eller for at gjennembore ham — de saakaldte 

 stødtænder hos elefanten, hugtanden hos svinet, uæsehornenes horn 

 o. s. v. virker mere som hugvaaben — er ikke faa af havets dyr for- 

 synede med saadanne vaaben, som virker i svømmeretniagen. Maoi 

 kan heri se en udnytten af den kraft, som erhverA-es ved hurtig svøm- 

 mein. Det var det samme princip, som de gamle anvendt©, da de' 

 anvendte væddere^ paa sine krigsskibei for at bore modstanderen i sænk. 



Betragter man endvidere, paa hvor forskjellig maa.de dette vaaben 

 har dannet sig hos havpattedyrene og hos fiskene, hvorledes det snart 

 er hele hovedet, som har omdannet sig hertil, snart kun den ene kjæve 

 eller endelig hos narhvalen kun en eneste tand, vil man snart faa en 

 forstaaelse af, hvorledes det samme udinistningsprincip kan ligge til 



