17 



til at. bevæge legemet fremover, skal blive i våndet. Noget lignende 

 ser vi hos slimaaien, der som snylter trænger halvt ind i legemet af 

 større vanddyr. Ogsaa hornfiskensi glatte og cylindriske form lader 

 sig let forklare ved, at det er nødvendigt for den at trænge med den 

 forreste del af kroppen ned i mudderet og sanden, mens den bagre 

 del skal udføre skyvende eller trækkende bevægelser. 



Samtidig lykkedes det ved disse undersøgelser at finde foi'klaring 

 til, at hornfisken og mak;rellen stadig fanges sammen, hvorved horn- 

 fisken har faaet ord paa sig for at passe paa den unge makrel. I ma- 

 krellens mave fandt nemlig Cunningham ofte levninger af siil, 

 dens næring synes dog som regel at beståa af krebsdyr (copepoder, 

 amphipoder o. s. v.). Makrellens mundverktøi egner sig imidlertid 

 ikke netop til at trække den glatte siil ud af dens skj ulesteider, om 

 makrellen end om sommeren og høsten spiser mange unge^ fiske, der 

 lever i d© øvre vandlag, saasom sild, brisling o. s. v. Derimod synes 

 den siil, som fandtes i makrellens mave, at være eksemplarer, som var 

 undsluppet fra hornfisken. Det har derfor en høi gi*ad af sandsynlig- 

 hed for sig, at makrellen følger siilfangeren, som er speo:;elt udrustet 

 for denne jagt, for at den skal kunne faa en vis del af byttet. 



Den med hornfisken nær beslegtede makrelgjedde, scombresox 

 saux'us, som har en lignende forlænget snude, og som har rygfinnen 

 siddende langt tilbage paa halen, siges ligeledes at skulle gjennembore 

 andre fiske. Den siges særlig at efterstræbe silden. Matthias Dunn 

 fandt, at naar han satte makrelgjedder sammen med sild i et akvarium, 

 blev sildens legeme og særlig dens øine gjennemboret af makrelgj ed- 

 dens spidse snude. Kropsbygningen og kompagniskabet med makrel- 

 len skulde imidlertid snarere tyde paa, hvad ogsaa Cunningham 

 gjør opmerksom paa, at makrelgj edden lever og ernærer sig paa 

 samme maade som hornfisken, og at de ovennævnte beskadigelser af 

 silden kun skulde være tilfældige, foraarsiagede ved malcrelgj eddens 

 hastige bevægelser. 



Kunstige diamanter. 



Af dr. F. IVeiske i „Naturwiss. Woclienschrift". 



Ned gjennem tiderne har der været anvendt meget arbeide og 

 megen lærdom paa kunstig at fremstille guid, dog stadig med negativt 

 Natiu-en 1003. 2 



