19 



kræfter og hjælpemidler at udføre de vældige arbeider, som den ska- 

 bende natur overvandt med største lethed. 



Spørgsmaalet om, hvorledes diamantenie er dannede, hai' voldt 

 de lærde, mineraloger, geologer og kemikexe meget hovedbrud ; de 

 har opstillet en hel række af hypoteser, hvorai dog de fleste er saa 

 dristige, at man vanskelig for alvor kan tåge hensyn til dem. Løsnin- 

 gen af dette spørgsmaal vanskeliggjøres ved, at vi, bortseet fra ganske 

 smaa diamanter, som undertiden findes i meteoriterne, neppe k] ender 

 de primære leier for denne ædelsten. 



Undertiden kan man finde et grønt stof inde i diamanter. Den 

 bekjendte botaniker Gøppert antog, at dette stof var fossile alger, 

 hvorfor han ogsaa mente, at diamanternei skulde være dannede ved, vege»- 

 tabilsk indvirkning. En anden forsker vilde^ i diamanten se endepro- 

 duktet af forraadneisen af organisk stof ; atter andre førte- dens dan- 

 nelse tilbagei til reduktionen af karbonater ved alkalimetaller, eller 

 til en krystallinsk udskillen af klorkulstof, eller til en l'øsning af kul- 

 stof i flydendei kujsyrei. Ogsaa ved en fortætning af dampformig kul- 

 stof søgte man at forklare sig diamantens dannelse. 



Størst sandsynlighed har imidlertid den teori, at diaimanten, har 

 udskilt sig under sterkt tryk fra en opløsning i smeltet jern eller et 

 andet stof. Som ovenfor nævnt findes diamanter i meteoriter, der jo 

 hovedsagelig bestaar af jern. Denne hypotese forklarer saaledes 

 dennei kjendsg jern ing, men hypotesen finder end mere en støtte ved, 

 at man virkelig bar faaet kunstigei diamanter paa den af hypotesen 

 angivne vei. 



Oftere er verden bieven overrasket ved det bud, at spørgsmaalet 

 om at fremstille' vor ædelsten nu er løst, men næsten ligesaai oftei har 

 dei lærde efter kritisk at have undersøgt paiastanden, paavist, at der 

 forelaa en feiltagelse hos vedkommende opdager. Ved panny at fore- 

 tåge den proces, hvorved efter sigende denne ædle modifikation af 

 kulstof var fremstillet, lykkedes det ikke at komme til samme resultat, 

 og selv efterat forsøgene var modificerede paa alle mulige maadcr, var 

 dei dog resultatløse, fagfolk stod derfor meget skeptiske overfor offent- 

 liggjørelsen af saadanne beretninger. En fransk forsker skal saaledes 

 have paastaaet, at det lykkedes ham at fremstille diamanter ved at 

 spalte en opløsning af fosfor i svovlkulstof. Alle de forsøg, som af 

 anseede kemikere anstilledes hermed, viste imidlertid, at her maatte 

 foreligge et selvbedrag, der visselig ikke vilde være indtruffet, hvis 



