26 



som bestaar ai forplarttningsdygtigei haiiner og hunner med forkrøblede 

 vinger, saa at de minder mere om larver eller nymfer. Dissei slegtsdyr 

 skal erstatte de normalei slegtsformer, i tilfælde de skulde gaa tilgrunde 

 ai en ellefr anden aarsag. 



Endelig findes der i alle termitkolonier lai-ver af nymfer af hver 

 enkelt af disise stænder. De er ligeledes i virksomhed inda i redet og 

 forøger saaledes den maiigfoldighed af former, som dette huser. 



De enkeltei arters reder kan have et høist forskjelligl udseende 

 og bøliggenhed. De er dog alle godt beskyttet mod det forhadte lys 

 og mod fiender, særlig mod myrerne, termiternes værste forfølgere. 

 Mest udbredte er jordrederne, der snart kan være taarnf ormede, saasom 

 dem, termes bellicosus bygger, og som dem, S m e a t h m o n allerede 

 i deit ISde aarhundrede beiskrev saa. mønstergyldigt, eller de kan være 

 paddehatformede. Af nogle af de mest kaTakteristiske af disse leverer 

 S j s t e d t en udføi'ligere beskrivelse. Den almindeligste termitart 

 i Kamerum, eutermes fungifaber, bygger fodhøiei paddohatformede 

 reder. Man træffer dem overalt, særlig i fugtige underskoge. Paa 

 en undre kølleformet stilk bærer de et paddehatformet lag, som er 

 besat med uregelmæssige knuder. Byggematerialet bestaar af jord, 

 der er opblandet med talrige kvartskorn. Det indre optagesi af smaa 

 tyndvæggede celler, som. er forbundne med hinanden ved cirkelrunde 

 huller. Stilkens glatte ydervæg er' gjennemboret af talrige gange, som 

 indenfra kan lukkes med en liden jordklump. Under jorden fortsættes 

 redet i en labyrint af gange' og huler. Noget anderledes formet er 

 redet til eutermes aurivillii ; det bestaar af en række ovenoverhinanden 

 liggende paddehatformede stokverk. 



Men ikkei alene direkte paa jorden kan der anlægges jordreder, 

 men ogsaa over jorden, paa trærne. Et eksempel herpaa byder os en 

 anden i Kamerun almin delig form, eutermes arboricola. Det 20 — 25 

 cm. lange rede bestaar a.f en meget haard, sort, med sma^i kiselstene 

 opblandet jordmasse og danner svulstformede knoller paa. træstam- 

 mernei. Paa. overfladen har redet en række ringfurer, som deler det i 

 et antal skiver, der svarer til de flade celler i det indre ; disse' celler 

 kan let skilles fra hinanden. Smaa runde huller i det indre forbinder 

 disse celler med hinanden, derimod er der ikke nogen aiabning udadtil. 

 Tilgangen til redet sker nemlig gjennem overdækkede jordgange, som 

 i større mængdcv og i flerC' retninger udgaar fra, redet. 



Foruden jord anvendes ogsaa til byggemateriel en sort træagtig 



