30 



der for at de skal kunne bli gift og ikke røbes i tilfælde, der skulde 

 bryde ud en kristenforfølgelse. 



Agitationen mod de forkrøblede fødder er udgaaet fra aiOieri- 

 kanerne, og gjaldt de til Amerika indvandrede kinesere. Man strafEer 

 der familien med bøder eller fængsel, dersom det paavises, at de binder 

 smaapigernes fødder. Men den konservative kinamand finder sig me- 

 get heller i denne straf, end han vil opgi den tilvante skik. I Shanghai 

 er der dannet en forening af fornemme kinesere til modarbeidelse af 

 fodbindingen, den heder Tientsii huei, d. v. s. de naturlige fødders sel- 

 skab og skal have maage medlemmer. I den sidste tid har enkekeiser- 

 inden ophævet forbudet mod egteskabsindgaaelse mellem manJschuer 

 og kineser, og anbefalet, at man opihører med at binde fødderne. Om 

 dette sidste raad kommer til at bli fulgt i nogen nær fremtid, er imid- 

 leirtid et stort spørgsmaal. 



Gjøgens biologi. Den bekjendte franske oinitolog Xavier Raspail 

 i Gouvieux har for eii tid siden offeutliggjort nogle interessante meddelel- 

 ser om gjogens liv. Det er som bekjendt almindeiig antaget, at gjøgungen. 

 straJcs den er kommen ud af e^gget, kaster de ved dens side liggende eg 

 og unger ud af redet, ja, den skulde endog af naturen være særlig ud- 

 rustet til dette arbeide, den har nemlig en fordybning jnellem skul- 

 drene, hvori den kunde tåge eggene og ungerne og derpaa kasite^ dem 

 over redets rand. Endnu i aaret 1899 skriver saaledes T o u s s e n e 1 : 

 Den unge gjøg er, naar den kommer til verden, et meget misdann^et 

 væsen, hvis ryg har en bækkenformet udhuling. Men med denne hæs- 

 lige dannelse har naturen et grusomt øiemed. !Neppe kommen ud af 

 egget foretager fuglen sig nogle eiendommelige bevægelser og søger 

 ved meget stræv at faa alt, som omgiver den, unger og eg op i den tragt- 

 formigei udhuling paa, ryggen. Saasnart den merker, at den^ skuldre^ er 

 betyngede, nærmer den sig rederanden og smider sin byrde ud. — Og- 

 saa H a a c k e siger i "Jordens dyreliv" : Den skal skyve sig baglæns 

 ind under de andre redefugle, hvorunder den holder sine vinger hori- 

 zontalt udstrakte. Derpaa strækker den sig op til rederanden og smider 

 ved en baglæns bevægelse de unge f ugle over bord. 



Mod denne teori optræder Raspail med stor besteirathed. Han 

 har i en aarrække nøiagtig stud&ret en hel del reder omkring sil' 

 hjem og ikke fundet nogen fugl, der bruger saa lang tid som gjøgen til 

 at komme over den store' svagheds' periode, som man kan jagttage hos 

 næsten alle fugleunger, lige efter de' er komne ud af egget. Selv efter 

 48 timers forløb, i hvilken tid ungen kan tiltage ret betydeligt i stør- 

 relse, blir gjøgungen liggende stille' paa bunden af redet uden at kunne 

 rørei sig. Naar man berører redet, kan den. i det høiest© skjælvende 

 hæve hovedet og aabne nebbet, idet den vel da venter, at pleiefor- 

 ældrene bringer den mad. 



Man maa formode, at de ældre forfattere, som først har leveret 

 ovennævnte historie», aldrig har seet en gjog komme ud af egget, heller 

 ikke kan de have seet den lige' efter udklækningen. I sin forbauselse 

 over at finde gjøgungen alene i redet har de saa opfundet hin historie, 

 som kunde vær'e af stor interesse, hvis den var sand, men den er tvertom 



