6 



cambrisk-siluriske lag fører os ind paa et af de interessanteste, men 

 dunkleste punkter i jordens hisitorie. Der har altsaa engang i den 

 fjerne algonkiske tid værec hav, hvori store fjeldmassar har afsat 

 sig; disse bergartmasser er ved jordskorpens foldningsproces blevne 

 foldede, knækkede og forstyrrede paa mange slags vis. Hvor der var 

 have, ©r der bleven fastlande. hvis overflade er tæret af forvitring og 

 rindende vand gjennem utalte aartusinder ; saa er disse' fastlande 

 atter bleven have, og i disse nye have' har de' cambriske lag med sine 

 trilobiter og andre forsteninger afsat sig. 



Den algonkiske tid har sikkerlig været af en overordentlig 

 længde. Det er imidlertid merkeligt, at man fra denne tid kun 

 har yderlig faa og svage spor af organisk liv (de er fornemlig funden 

 i Nordaimeirika.) ; men straks man møder cambriske lag, optræder med 

 en gang, og det, som det synes, omtrent overalt paa jorden talrige, for- 

 holdsvLSi høit udviklede dyreformer, tilhørende bestemte typer. Man 

 har villet forklare forholdet ved, at dyrene fra den før-cambriske tid 

 i almindelighed ikke var beklædte med skaller, som. kunde opbevares" 

 i lagene, eller ogsiaai ved at de algonkiske lag var' blevne saa. forandrede, 

 at forsiler, som havde eksisteret i dem, var bleven udviskede. Disse for- 

 klaringer tilfredsstiller ikke. Det organiske livs første udvikling maa 

 sikkerlig ligge overordentlig langt tilbage i jordens udviklingshistorie, 

 kanske borbsi i den taaged»^ arkæiske tid. Saa fulgtei der, som det ser 

 ud til, et tidsafsnit, da processer, dea* hæmmede og delvis ødelagde 

 jordens liv, havde overhaajid ; resterne reddede sig dog gjennem den 

 algonkiske tid, til gunstige forhold atter indtrai i den cambriske tid, 

 da livets træ, som nær var uddøet, atter begyndte at skyde grene og 

 sætte frugt. Den organiske verden, vi kj ender, skulde altsaa, om denne 

 betragtningsmaade er rigtig, kun være udviklingsrækker af nogle fra 

 ein tidligere verden reddede rester. Om aarsagerne til, at livet paa 

 jorden i en periode gik tilbage, kan man kun danne sig meget ube- 

 steimte ideer. Fra senere tider kj ender vi kun delvise ødelæggelser. 

 Vulkanske udbrud lægger nu og da, nogle landstrøg øde, eller dræber 

 dyrelivet paa en større eller mindre havstrækning. Ørkenklima har 

 visse steder fulgt paa regnfuldt klima ; under istider blev der lagt et 

 dræbende isdække over store dele af jorden. Til forklaring af en 

 næsten fuldstændig ødelæggelse af jordens liv, som her er tale om, 

 maa man vel nærmest tænke paa cosmiske begivenheder, som f. eks. 

 at solen var bleven afkjølet og lik ny glans, ved at liimmelieigemer 

 var faldt ind mod den. 



