FEB 21 1503 



Om Telemarkens fjeldbygning. 



Af Hans Reuscli. 



Min baad er saa liden 



og dit hav er saa stort, 

 synger de bretagnske fiskere i en af sine fromme sange. Disse ord 

 randt mig isinde en dag i sommer, mens jeg vandrede om i fjeld- 

 strøget ved Seljord, og de gav mig et iidtryk for, hvor lidet den en- 

 kelte undersøgende geolog formaar ligeoverfor vort lands vidder og de 

 store gaader, dets fjelde frembyder. 



Særskilt om det store led i vor fjeldbygning, som Keilhau 

 kaldte Graustafjeldterritoriet, og som senere tildels er benævnt Tele- 

 marksformationen, ved vi svært lidet. Med den cambrisk-siluriske pe- 

 riode, den tid, da det saakaldte skalberg ved Kristiania- og Langesunds- 

 fjorden dannedes, begynder, som bekjendt, den nogenledes sikre geo- 

 logiske historie, der føi-er frem til nutiden. Hvad der ligger foran for 

 den cambriske periode, deler man i den algonkiske og arkæiske periode. 

 Den arkæiske tid, som er æWst, det egentlige grundfjelds eller urfjelds 

 tid, sth,ar for dem, naar geologerne skal sige sandheden, kun som en 

 taage; det skulde være den tid, da jordens ydre dele gik over fra at 

 være flydende til at blive faste. Maaske dannedes i den tid vore 

 store masser af gammel gneis og granit i det indre af Kristiansands 

 stift, paa Romsdalskysten m. fi. steder. Disse bergartmasser har, og 

 det bør man lægge merke til, efter beskaffenheden at dømme, ved sin 

 dannelse ligget begravet i jordens indre dele, og ingen geolog, hverken 

 hos os eller andetsteds. har hidtil kunnet pege paa en klippe og gjøre 

 det sandsynligt, at det er en fra den arkæiske tid bevaret del af jor- 

 dens overflade. Det er ikke urimeligt, at alt, i bogstavelig forstand 

 alt, som dengang udgjorde skorpen af jorden, er bleven ødelagt for at 

 afgive materiale til j^igre formationer. 



Naturen 1903. 1 



