40 



Saadanne undersøgelser har været udført i Kiel af professor B. 

 Fischer og her i Kristiania under ledelse af prof. Axel Holst. 

 Fischer fandt, at naar sjøvandet pa-a et sted i Kielerf jorden regel- 

 mæssig indeholdt over 500 spiredygtige bakteriei* i hver kcm., var det 

 et Slikkert tegn paa, at det var forurenset ; her i Kristiania er allerede 

 en regelmæssig forekomst af 250 kimer pr. kcm. tilstrækkelig til at 

 betegne våndet som forurenset. (Forts.) 



Furukorsnebben (loxia pityopsittacus, Bechst). 



Af 0. J. Lie-Petterseii. 



Vi beånder os i en af de størrei furuskoge i en af vore "indlaoids- 

 bygder" i slutningen af juli. Melleim dei høie rakei, men ikke' synderlig 

 tykstammede trær, hvis læg teimmelig langt opover er ganske' grenløs, 

 vokser kun en meget sparsom bundvegetation af lyng og ener; kun 

 hist og her, hvor der findes en større aabning mellem trærne, forsøger 

 em og a,nden forknet buskformet birk eller enkelte abnormt tynde^ rogne- 

 skud at friste livet, ellers møder øiet kun disse ensformede gulbrune 

 stammesøiler, der bærer skogens vældige bartag. Om nogen, egentlig 

 græsbund er heir ikke tale; ti som tusende sugearme strækker de store 

 skogtrærs rødder sig ud ove^ralt og gjeiinemsætter hele det øvre jordlag 

 med sit tæt forgrenede netverk af grovere og finere rodgremei, sa,a det 

 hele jordsmon blir ganske gjeainemspundet, og skogens lætte bartag 

 lade^r kun sparsomt solens straaler trænge ned mellera trærne til den 

 meid gule barnaale overdryssede haarde og tørre jordfiade. 



Vandrer vi henad den smale skogsti med sin formelige brolægning 

 af mere eller mindre blotlagte trærødder, som undertiden danner for- 

 meligei fælder, hvori den uvante skogvandreir let kan faa sinei ben ind- 

 viklede, og hvor man maa vogte sig for ikke at snuble over de stadig 

 fremstikkende ujevnheder, har vi en fornemmelse, som om vi befinder 

 OSI paa en af spileverk sammensat gulvflade, og kun hist og her, hvor 

 et stykke nøgent berg stikker frem, faar vi en følelse af at have virkelig 

 fast grund under fødderne. 



Vi følger stien og begiver osi et stykke' ind i den tætteste del af 

 skogen. Jo længere vi kommer ind, desto stillere blir det omki-ing 

 os; det rige fugleliv, som vi kjender fra løvskogene, savner vi her; af 



