44 



'sammensat af 12 noget tilspidsede styrefjære. De undersætsige fødder 

 med de forholdsvis lange tæer ev bevæbnede med lange skarpkantede, 

 krumbøiode klør. 



DissB' fugle er ved sm leveniaade saagodtsom helt bundet til bar- 

 skogene, hvis frø under normale omstændigheder saagodtsom udeluk 

 kende leverer dem deras næring. Allerede et flygtigt blik paa deres 

 nebform viser os ogsaa tj^delig, at denne er udviklet for det bestemte 

 formaal, at tjene som et udmerket redskab for udtagels© af frøene af 

 bartrærnes eiendommelige frugtstand, konglerne, og med hensyn til 

 af?røing af disse besid.der korsnebbeine en virtuosmæssig færdig, som 

 vanen i forbindelse med de kropslige tillempninger har sat dem istaiid 

 til at præstere. 



Korsnebbene er altsaa specialisiteir og besidder alle speeialisteiis 

 fortrin og feil. Ti lige sa.a skikket som deres nebform er for udpluk- 

 ning af konglernes frø, ligesaa uskikket er den for opsamling af mange 

 andre frøsorter, der tjener en mængde andre frøædende' fugle som 

 næring. Herved bliver de ogsaa i høiere- grad end de fleste andre 

 fugle afhæiigige af frøsætningen hos de bestemte træsorter, hvis ud- 

 nyttelsc' er deres specialitet, og dette øver ogsaa i høi grad indflydelse 

 paa deres ernæringsforholde og derigjennem tillige paa. deres fore- 

 komst og oplræden i de forskjellige aar. Gode' frøaar >r saaledes i 

 regelen ensbetydende med gode korsnebaar, medens paa den anden 

 silde en feilslagen frugtsætning hos vore bartrær viser sig at staa i lige- 

 fremt forhold til en iøinefaldende faatallig optræden af disse fugle. 



Hvad nu speoielt angaar furukorsnebben, saa er denne den kraf- 

 tigste og største repræsentant for slegten hos os. Dens totallængde 

 beløber sig gjennemsnitlig til ca. 180*) mm., vingernes længde er ca. 

 103 mm. og halen gjennemsnitlig 63 mm. Krops-bygningen er grovere 

 og mere undersætsig end hos de to andre hos os forekommende arter j 

 nebbet er betydelig kraftigere, men undernebbets spids skyder ikke 

 saa langt op over overnebbets rygkant, som hos den mindre og svagere 

 byggede grankorsneb (loxia curvirostris). Med hensyn til farvedragten 

 skiller den sig betydelig mindre fra sine andre slegtningo, af hvilke 

 dog den hvidbaandede korsneb (loxia bifasciata) let merker sig ud ved 

 de hvide baand paa de ellers- for slegten karakteristiske' sorte vinge- 



*) T)e lier opgivne tal er det omtrentlige gjennemsnit af 30 maalinger ud- 

 førte paa V(jss i juli og august den forløbne sommer (1902). 



