40 



som særlig i de gode frøaar indfinider sig her for at opplukke frøene, 

 som disse nemlig ikke kan faa. tag i, saalænge de endnu sidder mellem 

 konglernes beskyttende skjæl, og korsnebbene har i denne tid adskillige 

 konkurrenter blandt finkearterne og dei vilde duer, særlig ringduen. 



Først langt hen paa eftersommeren, naar det mestei af frøet er 

 bortplukket, forsvinder flokkene lidt efter lidt, da det nemlig saagodt- 

 som aldrig hender, at bartrærne sætter rigelig frø i to paa hinanden 

 følgendei aar. 



Det er dog ikke udelukkendei naaletrærnes frø, der udgjør dens 

 næring ; insekter indgaar undertiden som en betydelig bestanddel deri, 

 og under svære insektherjinger opholder flokkene^ sig — ifølge prof. 

 Collets meddelelser — ofte i længere tid i de saaledes angrebne 

 skagtrakte:' — saavel i løv som i barskog — og fortærer i denne tid 

 uhyre mængder af sommerfuglelarver og andre skadeinsekter. Dette 

 gjælder dog maaske i høiere grad den mindre og svagere' hyggede 

 g;rankorsneb (loxia curvirostris). 



I de gode frøaar begynder furukorsnebben at yngle i aarets første 

 maaneder, sedvanlig i marts, men undertiden allerede' tidlig i februar — 

 altsaa paa. den tid, da frømodningeii hos vore bartrær er paa. sit høieste 

 og tilgangen paa. næring følgelig størst. Men da. vi paa denne tid 

 endnu pleier at have fuld vinter, ofte med skarp frost og betydelige 

 snemængder, maa rederne gjøres lune og tætte. Korsnebbenes reder — 

 og særlig vinierrederne — er da ogsaa. af langt betydeligere dLmen- 

 sioner, end man ellers er vant til at finde dem hos andre fugle af samme 

 «tørrelsp. De kan saaledes undertiden have et ydre tverniaal af ca. 

 70 cm., medens den indre hulhed derimod sjelden har et større rum- 

 fang end on knyttet haand. Det vil heraf forstaaes, at det er væggenes 

 tykkelse og solide udforing, der bringer redens volum til at svulme, 

 og at denne soliditet ikke er ganske overflødig, vil man let medgive, 

 naar det erindres, at de' ganske nøgne unger undertiden kommer til 

 verden pa.a en lid, da termometret selv ved middagstider viser adskil- 

 lige kuldegrader, og om nætterne endog kan synke til aarets minimum. 

 Af hensyn hertil er det kredsrunde flyvehul ogsaa. gjort .-aa lidet som 

 muligt, og dette er ialmindelighec.i saa. snevert, at fuglen næsten maa 

 t ænge sig igjennem det. 



Rederne findes helst i noget yngre trær og især i saadanne, som 

 staar forholdsvis frit, gjerne henimod skogens udkanter ; i sammen- 

 hængende tæt storskog findcr mr.n sjeldnere kolonier ')o&atte. De 



