48 



undertiden kan være ganskei iøinefaldende. I det hele har disse fugle 

 et betydeligere arbeide for at komme til sine- næringsemner end de 

 fleste andre; frøædere, idet ikke blot konglerne skal afplukkes og op- 

 rives og frøenei udtages, men disse sidste maa ogsaa beklippes for den 

 tynde flyvehinde, der er fæstet til dem, førend de kan nedsvælges. 



Dei s.lugte frømængder opbevares først en tid i en ndvidelse af 

 spiserøreit og kommer først senere, efterat de er opblødte, ned i den 

 muskuløse mave, hvor d<^ under paavirkning ai fordøielsessafteme og 

 veid gnidning mellean en mængde smaa kvartskorn (grus) opblødes og 

 opløsesi. 



En karaktereiendommelighed hos korsnebben ei er deres overordent- 

 lige træghed og ringe f ry gt for mennesker, ja, man skal vel vanskelig 

 finde nogen mindre livlige fugle. Især viser detta sig naturligvis^ paa 

 steder, hvor de ikke eller saagodtsom ikke efterstræbes. De synes saa- 

 ledes ikke at tåge den ringeste notis af, at man iagttager dem, selv 

 paa temmelig næ'Tt hold, og de gjør ofte intetsomhelst fors-øg paa at 

 flygte, om jægerne frai et selv meget iøinefaldende sted retter sit ge- 

 værløb lige mod dem. Merkeligt er det ogsaa,, at en fiok korsneb 

 i regelen ikke forlader det træ, hvori de har slaaet sig ned, selv 

 om man nedskyder flere af dem ; forfatteren har saaledes af en flok. 

 paa. 5 fugl nedskudt de 4, førend den femte fandt for godt at fortrække. 

 Ofte ledsagedesi dog skuddene med en formelig regn af 'kongler, idet 

 de fleste fugle i forskrækkelsen lader sin kongle falde, 'ivilket ogsaa 

 er antydet i det foregaaende*. En og anden fugl flytter sig ogsaa under 

 den slags forstyrrelser gjerne fra det ene træ til det andet, men træk- 

 ker sjelden langt bort. Som følge heraf er jagten paa dem i regelen 

 ikke forbundet med synderligt besvær. Den væsentligstei ^^ansikelighecf 

 bestaar i at opsøge demi med øiet, hvad der nemlig undertiden ikke er 

 saai let en sag, naar de befinder sig i toppen af høie trær med særlig 

 tæt barklædning, hvori de let finder skjul og dækning. Ofte kan man 

 da kun a.f de faldende kongler og en svag bevægels© i grenen© vide, at 

 der befinder sig en eller flere fugl i en saadan top, og der kan hengaa 

 lang tid, inden en eller anden af dem under afplukningen at en kongle 

 kommer saa langt frem i grenene, at man for et øieblik liar frit sigte 

 paa dem. Der udfordres derfor fremfor alt en dygtig portion taal- 

 modighed til denne jagt. Ved fortsat jagt bliver de dog efterhaanden 

 mere sky, og flokkene flyver da hyppigere bort, naar de beskydes, ja 

 undertiden endog før man har løst skud mod. dem. 



