50 



I det efterfdlgende skal jeg søge tildels ved hjælp af et par teg- 

 ninger at gjøre rede for de smaa. livlige skabninger ; ti livlige er de, 

 trods dores lidenhed, ikke alene naar de flyver omkring og færdes 

 paa solvarme foraars- og sommerdage, men ogsaa i de- fugtigkolde 

 omgivelser, saaledes miellem vaadt løv og andre forraadnende plante- 

 dele, hvor de sedvanlig opholder sig. 



Som det var at vente, er det først den nyere tid, der har givet 

 nogenlunde fuld oplysning om dei haarvingede biller og deires livs- 

 forhold , det var den tyske veterinær, dr. C. I. F. Gil lm eiste r i 

 Frankfurt a/M., der i midten af forr. aarh. udgav det først© fornrinlige 

 verk (med udmerked© afbildninger) om disse smaainsekter. Ganske 

 vist kjendte man en del arter i forveien; saaledes havd? Gyllen- 



Fig. 1. En trichopteryx med udljredte vinger. (Efter Grilbneister). 



hal beskrevet flere i sin "Insecta suecica" , der udkom 1808, men en 

 samlet og god fremstilling manglede. Efter Gillmeisters pu- 

 blikation kom der fart i arbeidet, og den europæiske trichopt&rygie- 

 fauna maa nu siges at være ret vel kjendt; derimod vil troperne 

 sikkert paa dett© omraade frembyde mange overraskelser. 



Trichopterygierne er, som allerede antydet, de mindst© biller. 

 De største, for ikke at sig© de mest kjæmpemæssige, blandt aem, maaler 

 paa langt nær ikke en millimeter ; d© mindste er ikke saa stor© som 

 det punktum, der afslutter denne linie i afhandlingen. 



Et blik paa tegningen (fig. 1) vil giv© ©n idé om bygningsforhol- 

 dene hosi dissei dvergbilleT og navnlig om den merkværdige maade, 

 hvorpaa deres vinger er indrettede, mens fig. 2 og 3 giver omridset 

 af et par andre arter. Som oftest ser man ikkei noget til vingeirne, naar 

 diss© er i hviletilstand, men i mange tilfældé stikker vingerne frem 

 under vingedækspidsen, saaledes som det sees paa den enei Legning'. 



