57 



næring, mens de nu om vaaren maa sulte i de egne, som er fattig paa 

 vidjeliratskog, dersom de ikke faar beholde tilstrækkelig igjen ai sit 

 vinterforraad af honning Bihavcrue nutildags, der ofte anlægges 

 midt i frugthaven, ligger for det meste omgivet af store marker, altfor 

 langt borte fra- skov og eag, som er de egentlige honningdepots, og 

 alle de mange kunstige f rstatningsmidler, t. eks. plantning af lovpriste 

 bi-planter, giver kun en daarlig erstatning for biernes naturlige næ- 

 ringskilder. Selv med meget arbeide og omhyggelig pleie faar man 

 af en kunstig bikube kun en brøkdel af den honning og voks, som man 

 før næsten uden r.ogem møie udvandt af et honningtræ ; man trængte 

 kun en gang om aai'et at rense kuben. 



Men honningtræme maa efterhaanden forsvinde, fordi nu engang 

 den fremskridend© kultur ikke længer muliggjør denne primitive form 

 for biavl, og fordi desuden skovbiavlen ikke er forenelig med en mo- 

 derne forstmæssig skogbehandlings krav. Det er ikke blot den om- 

 stændighed, at skoven udtyndes, og det blir vanskeligere at ftnde pas- 

 sende trær, eller det at vidjekrattene ryddes bort, der er ogsaa en 

 anden ting, som her er meget vigtig. Alle de store hedestrækninger, 

 som tidligere fandtes i alle- de baltiskei lande, udgjorde en af de bedste 

 næringskilder for bierne, idet der nemlig ikke fin des nogen planter, 

 som er rigere- paa honning end hedeblomsterne; de fleste af disse 

 heder er nu omdannet til dyrkede marker. Forstmændene bekjæmper 

 hedeblomsterne, somi et ildsfarligt skovugræs. De steder, hvor der 

 endnu findes heder, er ogsaa. netop de steder, hvor skovbiavlen endnu 

 har holdt sig, nemlig t. eks. paa den kuriske halvø og i Neuhausen. 

 Skovbiavlen førte en stor fare med sig for skovene, og det har overalt 

 været en af de kraftigste aarsager til at stanse denne biavl. Hvert 

 aar, især om høsten og om vaaren, pleiede der nemlig i de egne, hvor 

 der dreves biavl, at opstaa skogbrande. Det kom deraf, at bieierne, 

 for at faa hedeblomsterne til at blomstre rigere, tændtei ild paa heden, 

 og dels ved uheld, dels ogsaa med hensigt brændte da større eller 

 mindre skoo-strækninser bort samtidis:. -4- _:_ 



Boganmeldelse. 



K. 0. Bjørlykke: Lærebog i geologi med mineralogi og bergartslære. 



Trangen til en større lærebog i geologi har stadig været i stigende 

 i de sidste aar, og der er derfor uden tvil mange, som vil være for- 



