Ved Instesæter i Sysendalen saa jeg sommeren 1902 go.lt ved- 

 ligeholdte og store furetrær i stort antal ligge omvæltede i myrene 

 op til 1100 m. o. h. eller noget høiere end den nuværende birkegrænse. 

 Engang har der altsaa her vokset sammenhængemde fureskog ialfald 

 op til denne høide. 



Nu gaar furen i Sysendalen ikke høiere op end til 2300 fod^) 

 (722 m.). Paa østsiden af Hardangervidden har Dal-) fundet den 

 nuværende furegrænse ved Ustevaind at gaa op til 1000 m. o. h. Saa- 

 vel vegetationeis grænser som snelinjen stiger som bekjendt fra kysten 

 og indover mod de centrale dele af landet. 



Af Willes og Dals observationer kan vi slutte, at den nuvæ- 

 renide furegræuse for strøget Normandslaagen ingenlunde kaii ligge 

 høiere end 900 m. Følgelig man furens vekstgrænse være sunket 

 450 m., siden den tid fureskogen her voksede op til 1350 m. o. h. Nu 

 kan man maaske tænke, at dette skulde være et ganske emestaaende 

 tilfælde, og at en saa stor sænkning af furegræaisen intet andetsteds 

 i vort land kan paavises. Men saa, er det ikke, og som bevis herpaa 

 skal der nedenfor anføres flere steder fra det sydlige Norge, hvorfra 

 man har iagttagelsier, siom viser, at en betydelig sænkning af fure- 

 grænse ogsaaj der har fundet sted. 



Ved Foigefonneni paa vestsiden af Sørfjorden, lige overfor Hardan- 

 gervidden, er, ifølge den bekjendte tyske botaniker Gr i s e b a cli.^) 

 forholdene ganske som ved Nordmandslaagen. Paa sin reise i disse 

 egne sommeren 1842 fandt han nemlig her furerødder og furestammer 

 i myrene op til 4000 f od (1255 m.) o. h. Saavel Smith som Grise- 

 b a c h har betstemt høiden af den nuværende furegrænse paa. østsiden 

 af Folgefonnen til omtrent 600 m., mens W i 1 1 e paa østsiden af 

 Oddadalen. fandt den ved Seljestad i 2380 fod (747 m.) og ved Tveit- 

 snuten i 2480 fod (778 m.). Dette tyder paa, synesi det mig, ai vege- 

 tationsgræinserne i bræens nærhed lider en lokal depression. Under 

 normale forholde vikle antagelig furegrænsen nu paa vestsiden af 

 Sørfjorden ligge i omtrent 700 m. o. h. Efter dette skulde da fure- 

 grgrænsein her være sunket omtrent 550 m. 



') Wille, Botanisk reise fra Hardangerviddet! 1877, pg. 45 (Nyt Magaz. 

 for Natm-v., B 25, 1880). 



2) Dal, 1. c. 



^) Grisebach, Uber den Vegetationscharakter von Hardanger in Bergens 

 Stift, pg. 21 (Arcbiv fiir Naturgescbichte, Jabrg. X, Berlin 1344). 



