80 



sjøbakterier, som nitrificerer. Vi maa være forberedt paa, at det kan 

 være vanskeligt at finde de rette kulturbetingelser, især ;la vi ved, at 

 planktonorganismer i sin almindelighed er meget vanskelige at dyrke 

 i indskrænkede vandmængder. Fonseigene maa derfor fortsættes, og 

 man har ingen anden udvei emd at forsøge sig frem. 



Da. der jo nemlig i havet i mange tilfælde kan paavises salpeter- 

 syrling, især i åe dybere lag, og ikke bare lige ved land, er der meget 

 so^m taler for, at der virkelig foregaar nitrifikation. 



3. Vi gaar derefter videre og undersøger, hvorledes det i sjøen 

 forholder sig med de andre processer, hvorved kvælstofforbindelser 

 omsæ-i^tes. Vi ved ingenting om, hvorvidt havets algevegetation, som. 

 kvæilstofkilde foretrækker ammoniak, salpetersyrling eller salpetersyre, 

 heller ikke om nogen af algerne — eller muligensi bak+erier — kan 

 binde luftens frie kvælstof. Vi kjender dog havbakterier, som kan 

 assimilere saavel «.mmoniak som nitriter eller nitrater som eneste kvæl- 

 stofkildes mens andre kan optage ammoniak, men ikke nitriter eller 

 nitrater. Da ammoniak er almindeligerei udbredt i sjøen end nitrater 

 og nitritei', er det maaske sandsynligst, at de fleste havalger kan assi- 

 milere ammoniak ; dette spørgsmaal er dog for os foreløbig mindre 

 væsentligt. 



4. Vigtigere er det, om der i havet foregaar nogen d e n i t r i- 

 fikation i større udstrækning, saaledes som Brandts teori fordrer. 

 Hvis Brandts teori er rigtig, maa. den altsaa foregaa over hele havet, 

 men mest i de varmere dele. 



Efter de forsøg, som har været udført — ved Nordeuropas ky- 

 ster — • har det ikke været vanskeligt at paavise denitrificerende bak- 

 terier. Det gjælder bare at finde en skikket næringsopløsning — med 

 nitrit eller nitrat — , inlicerei den med. lidt sjøvand eller mudder og 

 iagttage, om nitritet forsvinder, og der dannes gasblærer al det fri- 

 gjorte kvælstof. Denitrifikationen ser ud som en almindelig gjæring, 

 men den kam let adskilles fra den ved analyse af de udviklede gasart^ir. 



Paa Brandts laboratorium har B a u r anvendt blaaskjæl- 

 bouillon med 2 pct. pepton og calciumnitrit, mens jeg har benyttet en 

 magrere næringsopløsning, som indeholder æblesur kalk, kalisalpeter 

 og fosforsurt kali. Ved begge disse metoder har vi faaet gode resul- 

 tater, men, som man kunde vente, har der udviklet sig forskjellige 

 arter i den, rige og i den magre opløsning. Et nylig udkommet inter- 

 essant arbeide over denitrificerende landbakterier af I ter son viser, 



