98 



af 3 — 4 tropiske ai'ter, som lever ved sjøkysten og tildels i lloderne. 

 Men selv blaiidt de mere udprægede landdyr af pattedyrenes klasse 

 finder man enkelte repræsentanter, som har sin "bedrift" i våndet, 

 hvori de finder sin føde og hvor do for det meste holder til ; saaledes 

 er otteren blandt "rovdyrene'' og b æ v e r e n og v a n d r e r o t- 

 ten m. fl. blandt "gnaverne" henvist til våndet. Flodhesten 

 blandt de "tykhudede" liker sig bedst i våndet, ialfald om dagen, og 

 flere af de i troperne levende svinearter elsker sumper og dynd. For 

 fugleklassens vedkommende behøver jeg kun at nævne "svømme- 

 f uglene" og "sumpfuglene" for at minde om, at de for "luftlivet" 

 specielt indrettede organismer ogsaa har sine former, der ved levevis 

 og organisation er henvist til hav, sjø eller sumpe. 



Imidlertid er h v a 1 e r n e af de varmblodige hvirveldyr ulige 

 mest tilpasset for et stadigt ophold i våndet. Deres ydre form har da 

 ogsaa megen lighed med fiskenes, hvorfor de er bleven anseot for at 

 tilhøre denne dyreklasse i lange tider ; det gaar ogsaa igjen i sprog- 

 brugen, f. eks. hvalfisk. Dog indrømmede ma,n dem en ss&rstilling 

 blandt dø koldblodede hvirveldyr, mod hvom de kappes i hurtighed og 

 hvoraf mange hvaler hemter sin næring. Førsit Linné, den navn- 

 kundige svenske naturforsker i det 18do aarhundredo, opførte i syste- 

 jmet hvalerno som en egen afdeling eller orden i pattedyrenes 

 klasse. 



Foruden ved sin spolforjnede, fiskagtige kropsfonn uden ydre merk- 

 bar hals, udmerker hvalerno sig ved sin nøgne hud og ved at være uden 

 "bagleimmor samt ved den ii o r i z o n t a 1 1 s t i 1 1 g d e h a 1 e f i n n e, 

 der midt i den bagerste kant har en indskj æring, mems don udåd til 

 beggo sider onder i en spids flig (se fig. 1). Haar savnes i regelen holt 

 og holdent i den voksne alder. Næseaabningerne (on eller to) liggor 

 paa hodets overside, for det meste langt fra snudespidsen. De smaa øine 

 sidder kun lidet ovenfor og bage*xfor mundvinkelen. Øreaabningerne, 

 der ligger noget bagenfor øiene, or yderst fine. Intet ydre øro findes. 

 Forlemmerne (af hvalfangerne kaldt "sveiver") har form af finner 

 eller luffer, eller som brede aareblad ; de har ikke spor af klør eller 

 ydre synlige fingre, og er kun bevægelige i skulderleddet. I raunden 

 finder man hos on hel del hvaler, særlig hos de mindre former, enkle, 

 spidse, koniske t æ n d e r, mens man hos andre, hvoriblandt de største, 

 bemerker, istodetfor tænder, to rækker af tværstillede', hornagtige 

 plader, der sidder fast i overmunden og ender frit nedover paa hver 



