107 



mer til ornitologiske undersøgelser i Nordrusland ved Petschoras 

 nedre løb, at opdage en rugeplads paa østsiden af flodens udløb paa 

 68^ gr. n. br. De fandt her 7 reder af denne strandvibe, de 5 med 

 Æg, de 2 med dununger. En udførlig beretning herom findes meddelt 

 i Ibis for 1876, hvor artens æg for første gang er afbildede. I de to 

 følgende aar blev den igjen truffet, øiensynlig paa, rugepladse, i Vest- 

 sibirien af dr. F i n s c h og A. B r e h m samt S e e b o h m. De to 

 førstnævnte fandt dununger; men paa ingen af ekspeditionerne 

 erholdtes sikr© æg af den. 



Den næstførst© gang det lykkedes at finde autentiske æg af denne 

 interessante art var i 1880, da jeg under et ophold i Finmarken sam- 

 men med professor Collett var saa heldig at finde 3 reder med æg. 

 Hermed var det til evidens godtgjort, at arten ruger i vort lands 

 nordlige dele, hvad dog prof. Collett allerede tidligere havde sikker- 

 hed for, idet han ved et par leiligheder havde iagttaget fuglen i Fin- 

 marken under forhold, som ikke kunde efterlade tvil om, at den rugede 

 i nærheden. 



Senere iagttagelser har godtgjort, at den lille strandvibe ruger 

 almindelig paa gunstige lokaliteter langt nord i Østrusland og Vest- 

 sibirien med de nærmest nordenfor liggende øer. Saaledesi fandt H. 

 L. P o p h a m den i 1895 og 1897 som almindelig rugefugl i trak- 

 terne omkring Jeniseis nordligstei løb (nordenfor 71 gr. n. br.), og H. 

 J. P e a r s o n fandt den i 1897 i mængd© rugende paa Waigats med 

 flere øer søndenfor Novaja Zemlja, tildels ogsaa paa selve den sidst- 

 nævnt© ø. Deriraod er arten, saavidt vides, ikke iagttaget paa Spits- 

 bergen eller Frants Josefs Land, ei heller paa den nordligste af 

 Novaja Zemljarøerne- (Lutké Land). 



Da de nævnte rugepladse i det nordøstlige Rusland og i Sibirien 

 er meget vanskelig tilgjængelige. i den tid af aaret, da den lille strand- 

 vibei har æg, er det for oologer af megen interesse, at den ogsaa ruger 

 i Norge. Naar leilighed har frembudt sig, har jeg derfor benyttet 

 anledningen til at gjøre iagttagelser angaaende ariens forekomst i 

 rugetiden i Finmarken. I aarene 1899 og 1900 har jeg anvendt nogle 

 dage paa saadann© iagttagelser, og jeg fandt herunder i begge aar 

 flere kuld æg samt i det første aar tillige nogle kuld unger. Jeg fik 

 saaledes rig anledning til at undergive fuglens væsen et næiinere 

 studium. 



Allerede i 1880 og 1899 var det mig paafaldende, hvor liden frygt 



