110 



gang brugte forholdsvis lang ti cl, in den den kunde finde en rigtig 

 stilling. Sandsynligvis vedblev den at finde mangler ved denne ; thi 

 ogsaa efterat vær© kommen til ro bevægede* den flere gange paa krop- 

 pen og gik derpaa atter nogle skridt ud ai haanden. Da jeg nu 

 fandt, at forsøget ikke kunde bringes videre, og tiden gik, afsluttede 

 jeg dette ved at tåge de interessante- æg (hvis udseende afveg noget 

 fra det sedvanlige) og gaa min vei — forvisset om at have oplevet, 

 hvad der ikke er faldt i ret mang&s lod." 



Ved redet har jeg aldrig seel mere end den ene af forældrene, 

 og i alle de tilfælde, da denne blev skudt, viste den sig at være 

 hannen.*) Ogsaa naar jeg traf unger, der havd© forladt redet, saa 

 jeg al tid kun den ene af forældrene. Straks efterat være opskræmt 

 fra redet anstillede den sig — ligesom mange andre fugl© — jevnlig 

 vingelam ; men særlig havde den — hvad jeg ikke mindes at have 

 seet hos andre- arter, ialfald langtfra i samme- udstrækning — en 

 eiendommelig maner med at bliv© staaende paa en og samm© plet og 

 hoppe mangfoldige gang© ret op (omtrent kvartershøit) og lade sig 

 falde ret ned igjen. 



Naar jeg i nogen tid hindrede fuglem i f rit at lægge sig paa 

 æggene igjen, lod den under sin trippen omkring mig j©vnlig høre 

 et eiendomineligt skrig, som jeg søgte at gjengiv© ved "lititi" eller 

 "lipipi", gjentaget 1 a 3 gange, og som mindede ikke lidet om strand- 

 snipens ''titerilititi" , men var langt svagere. Hos et enkelt individ 

 lød skrigeit nærmest som "pipi — lititi — pipi" • Et helt andet og 

 sterkere skrig, der ret betegnende kan gjengives ved "ki, ki, ki, kivedi, 

 kivedi",**) lod fuglen derimod ofte høre, mens den fløi omkring mig. 

 ©fterat ungorne havde forladt redet. Den viste sig da langtfra saa 

 tam, som naar den havde æg, maaske fordi den ønskede at lokke 

 ungerne bort fra mit naboskab. 



Overhovedet er det naturligvis især ved redet, at denne strand- 

 vibes merkværdige mangel paa menneskefrygt aabenbarer sig. Men 

 ogsaa ellers er den om forsommeren forbausende lidet sky. Jeg har 

 gjentagende i længere tid staaet eller siddet i en af stand af kun 2 

 å 3 meter fra furagerende individer eller fra saadanne, som efterat 

 hav© spist sig mæt har sat sig til ro og gjort toilette, og det uden 

 at fuglene herunder har tåget det ringeste hensyn til min nærværelse. 



*) Berimod fandt mr. Pearson ved Jenisei flere gange hunnen rugende. 

 **) Her, ligesom i alle ovenfor betegnede skrig, er alle stavelser korte. 



