123 



havt anledning til at prøve dem. Jeg er derved kommen til følgende 

 resultat : 



Det store flertal af disse folk, jeg kan vel næsten sige ni tiende- 

 del, har havt slette resultater og skuffet baade sig selv og andre. 

 Hist og her søger de længe, og betegner saa et enkelt sted, hvor der 

 maa graves, mens geologen ved, at man ved gravning vil kunne paa- 

 vise vand overalt rundt omkring det angivne punkt, og ofte giver de 

 rent meningsløse anvisninger. Meget betydelige summer er kastet bort 

 til unyttige gravninger, der er foretaget after anvisning af mænd med. 

 ønskekvist. 



Dette hindrer imidlertid ikke, at der gives et mindre antal af den 

 slags mænd, som med oprigtig tro paa sin ønskekvist kan give ganske 

 udmerkede bestemmelser. Jeg har saaledes f. eks. seet, hvorledes en 

 mand med ønskekvist paa en 200 m. lang strækning, hvor jeg for- 

 modede der var en underjordisk vandaare, nøiagtig paapegede det sted, 

 hvor våndet skulde findes, og hvor der ogsaa ved gravning blev paa- 

 truffet en betydelig vandaare; i overfladen fandtes der ingen antydning 

 til aarens tilstedeværelse. Jeg har ogsaa seet, hvorledes en anden ved 

 hjælp af en ønskekvist hurtigt og ganske rigtig paaviste beliggenheden 

 af en ham ubekjendt vandledning, o. s. v. Det første spørgsmaal, som 

 her kan opstilles, nemlig om det her anvendte apparat virkelig bliver 

 influeret af våndet, maa besvares benegtende. Med den samme ønske- 

 kvist opnaar den ene rigtige, den anden urigtige resultater, ønskekvistens 

 træsort er uden indflydelse o. s. v. Aarsagen ligger ikke i instru- 

 mentet, men i personen. Naar ønskekvisten holdes i rigtig stilling, 

 befinder den sig i sterk spænding, i labil ligevegt. Ved den mindste 

 dreining af haanden, saa liden, at man ikke rigtig har den i sin magfc 

 og ikke rigtig kan føle den, udløses spændingen, og kvisten gjør et 

 udslag. Nu bliver der spørgsmaal om aarsagen til denne haandbevæ- 

 gelse. Er den af psykologisk art, d. v. s. uvilkaarlig fremgaaet af en 

 forestilling og ide, eller er den af fysiologisk natur, d. v. s. fremkaldt 

 af våndets indflydelse paa manden? Herpaa kan der ikke gives et al- 

 mengyldigt svar, aarsagen er i et tilfælde den førstnævnte, i et andet 

 den sidste. 



I særdeles mange tilfælde fremkalder den bevidste eller halvt 

 ubevidste forudfattede ide den spændingen udløsende haandbevægelse. 

 Naar jeg f. eks. intenst forestiller mig, at jeg gaar over en vandaare,. 

 saa „kommer ønskekvisten til at bevæge sig" ; naar jeg derimod intenst 



