152 



Hensigten med eller nytteii af disse dufteindretninger kan ofte 

 være vanskelig at tyde. 



Man har ment at vellugten skulde spille en vis roUei i dyrenes 

 kjønslige forhold til hinanden, og det er sikkert nok, at duftestoffer 

 i dyreverdenen har en langt større betydning i denne henseende, end 

 mange maaske^ er tilbøielig til at mene. 



Der gives rigtignok forskere, som for alvor har villet paastaa, at 

 insekterne overhovedet ingen lugtesans besidder. Imod denne paa- 

 stand taler dog saa mange og sterke kj en dsg jevninger, at neppe nogen 

 entomolog af faget vil godkjende den. 



Jeg skal her blot minde om det velkj endte faktum, at natsommer- 

 f uglenes hanner med den mest forbausende sikkerhed ved at r.pspore 

 de bedst bortgjemte hunner, selv om det er nok saa mørkt. Enhver 

 entomolog ved dette og benytter sig ofte deraf med fordel. 



Har man f. eks. en frisk, nyklækket hun, saa kan man ved dennes 

 hjælp ofte skaffe sig et helt antal hanner. Man spærrer den paagjæl- 

 dende hun iude i et lidet improviseret bur, for eksempel en æske, der 

 overdækkes med gas eller gardintøi, og sætter den ud i det fri eller 

 i et aabent vindu. Er veiret gunstigt, vil bannerne efterhaanden ind- 

 finde sig, og kommer undertiden tilfiyvende i stort antal, omkred- 

 sende buret, hvorved de let lader sig fange i et dertil indrettet net. 



Et meget stert antal natsommerfugles hunner holder sig i det 

 hele tåget meget rolig, ja mange af dem er ligefrem helt afskaaret 

 fra at tumle sig frit, idet deres vinger er saa reduceredei, at de ikke 

 kan bruges til flugt. Dette er for eksempel indenfor vort ege: lands 

 fauna tilfældet med flere af de saakaldte frostmaalere og med endel 

 spindere. 



Disse hunner sidder ofte saa skjult paa grene eller paa. stimmer, 

 i barksprækker og andre bortgjemte steder, at entomologen selv ved 

 hjælp al en godt lysende lygte har stor vanskelighed med at finde dem, 

 og ofte kun ved hannemes hjælp er istand til at konstatere deres 

 tilstedeværelse. 



At den fra hunnen udstrømmende specifike kjønsduft her som hos 

 de høiere dyr, er af af gjørende betydning, derom kan en med insekt- 

 biologi fortrolig forsker ikke være i tvil, og selv for en qanske ukyn- 

 dig iagttager vil dette fremstille sig snm den eneste naturlige og nær- 

 liggende forklaring. 



Det er imidlertid ikke denne art af duftefænomener, hvortil der 

 sigtes i det foregaaende. De dufteindretninger, hvorpaa Miillor hen- 



