172 



Vore her forefundne stentor-ekseniplai'er er næsten farveløse, 

 egentlig svagt gullighvide; oftest er de dog ganske grønne, en farve 

 der viser sig hyppigst om vaaren og sommeren, og som skriver sig fra, 

 at der i protoplasmamassen er indleiret en mængd? grønne klorofyl- 

 lignende fa,rvekorn. 



Næringen bestaar af de samme organismer, som hos hjuldyrene, 

 maaske mere overveiende af plantestoffer. 



Blandt slammet ser vi ogsaa nogie andre repræsentanter for infu- 

 sionsdyrenes mangfoldig! formede gruppe. En af dem merker sig 

 straks ud ved sin om en svane sterkt mindende kropsform ; det er den i 

 fig. 11 gjengivne amphileptus anser. Da denne art er betydelig m.ere 

 gjeinnemsigtig end trompetdyret, kan vi her bedre gjennemskue den hele 

 indre "organi&ation" og iagttage' de^ forandringer i protoplasmamassen, 

 som følger af formændringer, optagelse^ af næring o. s. v. Men ønsker vi 

 at foretage en saadan nøiere und&rsøgelse, saa bliver det nødvendigt 

 at anvende en noget sterkere- forstørrelse end den, vi hidtil har benytr 



Fig. 11. Amphileptus anser. 



tet under den foreløbige ori&ntering, og som var tilstrækkelig for at 

 kunne erkjende de fleste af de i det foregaaende omtalte forholdsvis 

 store arter. Skal vi imidlertid anvende en sterkere forstørrelse, saa 

 maa det eksemplar, vi ønsker undeirsøgt, isoleres og bringes over paa 

 en glasplade, som paa forhaand er omhyggelig renset. Vi fanger altsaa. 

 et eksemplar af amphileptus ved at holde aabningen af vor før omtalte 

 pipet hen til det langsomt gjennem våndet glidende dyr og saa suge 

 dette ind gjennem glasspidsen sammen med den mindst mulige mængde 

 vand. Derpaa trykkes den saaledes opsugede draabe ud paa den i 

 beredskab holdte glasplade — det saakaldte objektglas — som der- 

 paa bringes ind under mikroskopets linse, for at vi kan overbevise 

 os om, at vi virkelig har faaet dyret med, og at der ikke er medført 

 andre fremmede legemer, f. eks. større slampartikler eller lignende, 

 som kan være til hinder ved den paatænkte undersøgelse. 



Er dyret tilfredsstillende isoleret, lægger vi en yderst tynd glas- 

 plade — et saakaldet dækglas — over draaben, som derved udbreder 



