189 



lukkende bestemte til insektf angst, hvad de inderste ikke synes at 

 være, idet de ikke er klæbrige og af edderkopjDen bliver tåget væk, 

 saasnart de yderste er spundne. 



Edderkoppenes spind er imidlei-tid to slags : fangenet og "reder" 

 eller balger. Disse sidste lægger man i almindelighed mindst meirke 

 til, baade fordi de kun bestaar af en liden en- eller torummet pose, 

 der i sig selv er mindre let at blive var og desuden aiubringes slig, at dem 

 skal være skjult mest muligt. Dette rede benyttedes dels til opholds- 

 sted for dyret selv, dels til opbevaringssted for eggeme. Fuldt færdige 

 reder bestaar almin delig af 2 rum, enten "forstue" og "kammer" eller 

 værelset i første og anden etage, alt eftersom skillevæggen gaar verti- 

 kalt eller horisontalt, hvilket synes ai vær© det almindeligste. "Kam- 

 ret" benyttes altid til eggerum, mens "gamla" residerer i "forstuein" , 

 der i den anledning S3'nes at fungere som vagtstue, idet dyrets ophold 

 i eggenes umiddelbare nærvær synes at have til formaal at beskytte 

 og vogte dem mod ubudne gjester. 



Edderkoppene kan man paatræffe overalt, i de frugtbareste dal- 

 fører som op paa øde fjeldet, paa planter som i jorden, under stene, 

 under bark, ja, endog i vand og i underjordiske huler, som f. eks. i 

 den bekjendte Adelsbergergrotte, kan de paatræffes. Deres evne til at 

 indrette sig efter omstændighederne og skaffe sig tilstrækkelig næring 

 næsten under allei forhold er meget stor. 



De lægger almindelig et stort antal eg, skjønt der ogsaa. findes 

 arter, hvis eggesæk bare indeholder 2 eg. I saa tilfælde er det jo mu- 

 ligt, at dyret har lavet flere eggesække, saa det absolute antal af lagte 

 eg ikke er saa lidet alligevel. Imidlertid er et antal af flere' hundredet 

 eg ikke sjelden. Dette store eggetal har sin grund i at edderkoppenesi 

 yngel er udsat for mange fiender, saa kun en liden brøkdel aff de lagte 

 eg kommer til udvikling. Dette gjælder særlig for de arter, hvis eg 

 er mest udsatte for snylte h vepsenes herjinger. Disse lægger 

 nemlig sine eg ind i edderkoppenes eggeposer ; af hvepsens eg udvik- 

 ler der sig en larve, som lever af edderkoppeeggene og fortærer dem 

 allesammen. 



Som deres net og reder bærer vidnesbyrd om, er edderkoppenei 

 meget flinke dyr, som lægger adskillig kunstfærdighed for dagen. En 

 af vore almindeligste arter (epiblemum scenicum, Clerck) 

 kan ofte sees at puds© og børste sit hoved med sine haarede palper, 

 ligedan som man ser katten "vaske" sig. I sine reder iagttar d© 

 altid den omhyggeligste renslighed ; alle levninger af byttet bliver lagt 



