193 



sorte humusjord naaede 2 m. dybt, og at derpaa fulgte en planteløs 

 forvitret porfyrjordbund, hvori meteoriten havde trængt endnu ^ m. i 

 dvbden. Efter nøiagtig maaling af massen i dens naturlige leie, blev 

 der af porfyrbunden udarbeidet en slags sokkel af ca. en meters bredde, 

 og efterat man havde fjernet underlaget paa den ene side, stodi 

 meteoriten næsten lodret i ligevegt paa denne sokkel. Den frem- 

 bød nu i hovedtrækkene form af en stor skinke. Maalene i de 3 ret- 

 ninger er 4.25 + 2 + 1.75 m., men paa grund af uregelmæssighedern© 

 i den ydre form er en nøiagtig bestemmelse af kubikindholdet og veg- 

 ten endnu ikke mulig. Af de tre. største meteoriter, som hidtil er 

 fundne i Mexiko, er den fra Bacubirito meget større end de andre; 

 man anslaar dens vegt, som før sagt, til omtrent 50 tons (= 50,000 kg.), 

 mens meteoriterne fra San Gregorio- og Chupadero i Mexiko ved 

 direkte veining viste 11^ og 15§ tons vegt. Overfiaden viser de samme 

 muslingef ormede fordybninger som paa de fleste metaliske meteoriter; 

 nøiagtigere analyse synes endnu at mangle. 



I tilslutning til disso meddelelser skal nævnes den omstændighed, 

 at folkets sunde sans aldrig har delt de lærdes betænkelighedeir overfor 

 det fra himmelen faldende jern. De gamle Ægyptere ansaa hele him- 

 melhvælvningen for smedet af jern, da der saa ofte løsnede stykker af 

 denne hvælvning, som faldt ned ; Skytherne fortalte (efter Herodot) 

 om et gloende plogjern, som faldt ned fra skyerne; Homer for- 

 tæller om den jernambolt, som Zeus hængte om benene paa sin fornær- 

 mede egtehalvdel, og som han senere kastede ned paa jorden. Ro- 

 merne havde deres fra skyerne faldne. hellige jernskjold (Ancile) ; 

 mange gamle fyrster havde sverd af meteor jern o. s. v. De lærdes 

 sidste tvil maatte svinde, da den (i Berlin fødte) russiske reisende og 

 naturforsker Peter Simon Fallas i 1771 fik vide af tartarerne, 

 at der paa. det nøgile skiferfjeld Njerim ved Krasnojarsk i Sibirien 

 laa en fra himmelen falden jernmasse, som ma.n af den grund tilbad. 

 Til denne 800 kg. tunge pallaske jernmasse, som nu befinder sig i 

 Petersburg, • knyttede jo i virkeligheden ogsaa C hl ad ai sit først© 

 bevis paa., at folket dog havde havt. ret. Dette jern indeholder 10 pot. 

 nikkel, og viser de sammei for meteormasserne karakteristiske grube- 

 agtige fordybninger paa. overflaiden, som det nye udgravne meteor jern, 

 med pragtfulde olivinkrystaller i. 



Interessant er det, at begge de ældste verificerede meteorstenfald 

 fra den nyere tid er bleven officielt opbe vårede. Lidet bekjendt af 

 Naturen 1902. 13 



