196 



pelige konsistorium i Agraan ha.vde nemlig optaget en stor protokol 

 over tildragelsen med mang© edelig bekræftede vidneudsagn. I anled- 

 ning dette skriver Stiitz : "At jernet skal være faldt fra himmelen 

 kunde vel 1751 selv Tysklands klaire^ hoveder hav© troet under den 

 dengang blaiidt os herskende usikkerhed i naturhistorie og fysik ; men 

 i vor tid vilde det være utilgivelig at find© saadann© hLstorier endog 

 sandsynlige." I det samme aar kunde Pariserakademiet berette om 

 en stenregn i nærheden af Rochefort den 29de juli 1790. Municipali- 

 tetet i Juliac og Barbotau havde indsendt en protokol angaaende denne 

 stenregn. Protokollen var underskrevet af 300 øienvidner, men den 

 berømte fysiker Bertholon undertegnede en botænkning, hvori 

 det heder : "Hvor bedrøveligt er det ikke at se et helt rounicipalitet 

 gjennem en protokol paa alle maader bekræft© folkesnak, som man kun 

 kan føle medlidenhed med! Hvad skal jeg videre føi© til en saadan 

 protokol 1 Alle bemerkninger giver sig af sig selv for den filosofiske 

 læser, naar han læser dette autentiske vidneprov af et aabenbart falskt 

 faktum, af et fysisk umuligt fænomen." 



Der gik nu nogle aar, indtil Chladni i sit skrift "Ueber den 

 Ursprung der von Pallas gefundenen Eisenmasse" (Riga. 1794) bragte 

 de lærdes hovmod — eller man kan vel her sige overtro — til at 

 svinde. I juni 1794 fandt saa den store stenregn i Sienna sted, ved 

 denne leilighed var en hel provins vidne til foreteelsen, som man 

 vistnok vilde tilskrive Vesuv, som tilfældigvis netop var i udbrud 50 

 mil derfra. De ledende lærde i Tyskland tvilede efter Chladnis første 

 skrift ikke længer paa, meteoriternes himmelske oprindelse, om end dog 

 nogle, som f. eks. W. 1 b e r s i Breinen, mente, at det maaske kunde 

 være udspyninger fra. maanevulkaner. A. G. Werner og M. H. 

 Klaproth bevidnedei, at der overhovedet ikke gaves lignende stene 

 og ertser som den pallaske jernmasse paa jorden — , hvor de fandtes, 

 var de faldt ned fra himmelrummet; og Leopold von Buch 

 kunde allerede i 1801 forklare de franske lærde, at i Tyskland tviled© 

 intet menneske paa, at meteorstene ikke var af jordisk oprindelse. 



Jeg har indskudt dette tilbageblik her, fordi de franske natur- 

 historikere ikke bliver trætte af at forsikre, at videnskaben ikke har 

 nogen anden at takke for paavisningen af meteoriternes kosmiske oprin- 

 delse end deres fysiker B i o t, som paaviste den efter det berømte 

 meteoritfald i L'Aigle (Laigle, Normandie) i 1803. Ogsaa opsatsen i 

 La Nature, hvorfra vi har tåget meddelelseme om den store; forrige 

 aar udgravne meteorit fra Bacubirito, begynder med de i Frankrig 



