212 



schei og E-omana, er der et øde høideplateau. som paa grund af siue 

 naftakilder betinger Apscherons vigtighed. I 1860 freimbød dette sted 

 et billede, som ikke har den mindste lighcd med nutiden. Paa den 

 store strækning var der ikke noget tegn paa. at der blev drevet noget 

 flittigt arbeide, alt, hvad man saa, var enkeltvis liggende smaa; sten- 

 hauge, som ikke var bestemt til menneskelige boliger, men til beskyt- 

 telse' for de br0n.de., som den gang var her, og som var udgravede 

 med hakke og spade, og hvisi største dybde ikke var mere end 30 m. 

 Over midten af en saadan brønd var der til et raat sammentømret 

 bjælkeverk fæstet en blok, og over den løb der et taug, til hvis ene 

 ende der var fæstet en skindsæk af gjedeskind, mens dein anden ende 

 endte frit i et forspand foi- en hest. Daglig tømtes disse brønde en 

 gang paa den antydede: primitive maade, hvorved naftaen blev opsamlet 

 i beholdere, som var udgravede og opmurede i jorden. Fra disse 

 beholdere foregik saa, forsendelsen af jordoljen til Baku eller til andre 

 steder af Kaukasus. Skindsække (burdjug), som tog 40 — 50 kg., an- 

 vendte man til transiporten, i disse blev saa jordoljen transporteret 

 enten paa ryggen af kameler eller paa den tatariske arbo, et kjøretøi 

 med hjul paa 2 m.s diameter. Hovedsagelig benyttedes den raa nafta 

 som belysningsmiddel i Tschåreken, som den gang benyttedes af tata- 

 rerne og armenierne i hele det østlige Kaukasus. Denne primitive 

 lampe, som oste frygtelig, lavedes af glaceret ler, og lignede en liden 

 lukket oval terrin med to aabninger, en for vægen, mens den anden 

 tjente til fyldning af lampen. Selv efter mange aars forløb, da allerede 

 flere petroleumsfabrikker var i drift, saa jeg udgravningen af brønde 

 og transporten foregaai paa denne maade, som skrev sig fra perser- 

 nes lid. 



Først i 1870' blev den første borebrønd anlagt. Da. ve'd den an- 

 den boring den første naftafontæne opstod, fremkaldte denne begiven- 

 hed forbauselsei, jubel og tilslut skræk, da den foraarsagede en meget 

 stor lokal naftaoversvømmelse. Følgen af dette var, at mangelen paa 

 tilstrækkelige transportmidler blev skjæbnesvanger, og dennei blev først 

 afhjulpet 2 aar senere ved naftajernbanen, som satte den jevnt voks- 

 ende sorte by i forbindelse med de balachanaske kilder. Nu staar der 

 paa. denne vigtige strækning, som hvert aar indbringer den russiske 

 stat mange millioner i-ubler, en tæt sammentrængt skov af boretaarne. 

 Strækn ingen selv er gjennemtrukket af utallige rørledninger, hvori 

 man kan høre og føle ventilslangene af de store trykpumper, iigesom 

 hjerteslaget i arterierne i det menneskelige legeme. I denne øde^ 



