219 



Den tredie for vor fauna nye fisk var en aalebrosme, lycodes 

 ros si i, som toges i ile re eksemplarer i bunden af Porsangerfjorden paa 

 100 meters dyb. „Michael Sårs" fandt den ogsaa ved Spitsbergen og 

 ved Bjørneøen. Foruden ved disse lokaliteter er den kjendt fra Grøn- 

 lands østkj-st og fra Karahavet. Aalebiosmerne er en artrig gruppe 

 arktiske og noi-diske fiske, som forøvrigfc endnu ikke er ordentlig ud- 

 redet; bedst kjendt er Esmarcks eller Vahls aalebrosme, lycodes vahlii^ 

 som er almindelig paa de større dyb udenfor vor nordlige kyst, særlig 

 i Varangerfjordeu. J. G. 



,,KolumbaC8er-fluen". Om dette lille til mj^ggene hørende insekt. 

 har den ungarske entomolog L. v. Aigner-Abafi i „Allgemeine Zeit- 

 schrift fiir Entomologi" hefte 5 — 7 for indeværende aar leveret endel 

 ganske interessante meddelelser. 



„Kolurabacser-fliien" har været og er fremdeles en svøbe for de 

 distrikter, hvori den optræder — fornemmelig den nedre del af Donau- 

 dalen, Ungarn, Ruraænien og Serbien — idet et meget betydeligt an- 

 tal husdyr, fornemmelig storfæ, heste, faar og svin, aar om andet blir 

 et bytte for skaded}^'. 



,,Kolumbacsei'-fiuen" spiller for de nævnte landsdele en lignende 

 rolle som den berygtede „tsetse-llue" i Afrika, kun er dens angreb 

 paa dyrene af en noget anden beskaffen hed, og de fænomener, der op- 

 træder som en følge af angrebene, ligeledes noget forskjelhg fra dem, 

 der ledsager „tsetse-fluen"s stik. 



Den er, som foran sagt, en ganske liden, 2 — 2.5 mm. lang, mygge- 

 art, hvis larve, ligesom vor hjemlige stikkemyg's, lever i vand. I mil- 

 lioner og atter millioner findes larven enkelte aar i de klare skov- og 

 bjergbækkc. Elækningstiden falder fra slutten af april til henimod 

 midten af mai, i hvilken tid uhyre sværme fremkommer. 



Som smaa skyer eller taagemasser kan man undertiden se de tal- 

 løse skarer trække henover Donau følgende luftstrømmen, af hvis ret- 

 ning deres udbredelse synes at være helt afhængig. 



Disse uhyre sværme overfalder paa sine vandringer det paa slet- 

 terne og i dalene græssende kvæg for at suge blod, og i saa over- 

 vældende stort antal kan de slaa sig ned paa de enkelte dyr, at disse 

 allerede efter faa timers forløb bukker under, dels paa grvmd af den 

 voldsomme nerveirritation, der foraarsages af de smertefulde stik, dels 

 ogsaa paa grund af blodtabet og en hurtig omsiggribende blodforgiftning. 



At det ved dette insekts herjinger ikke dreier sig om bagateller, 

 vil man forståa, naar det oplyses, at skaden af enkelte anslaaes til et 

 gjennemsnitligt aarligt beløb af 2 millioner østerrigske kroner. I 1880 

 skal sværmene ved Kubin i løbet af 4 tirder have dræbt 400 svin, 

 80 heste og 40 stykker storfæ; i komitatet Hunyad 100 stykker 

 storfæ, 5 heste og 80 svin. 



Som beskyttelsesraiddel anbefales indrivning eller overstrygning af 

 huden med petroleum, fedt eller olje. Desuden anbefales det, at man 

 paa beitestederne vedligeholder sterkt rygende baal for at kvæget i 

 røgmasserne kan søge beskyttelse mod sine plageaander. Sikrest er 

 det naturligvis at holde kvæget inde i den tid, myggesværmene er mest 



