220 



talrige, eller i det mindste paa den tid af døgnet, da insektet er i 

 bevæojelse. 



De angrebne, syge dyr behandles med koldt vand eller andre kjeS- 

 lende midler for at dæmpe feberen og lindre deres smerter. Desuden 

 anvendes forskjellige oljer, for det meste med tilsætning af 1 — 2 pct. 

 karbol- eller salicylsyre, til indrivning af de angrebne legemsdele. En 

 blanding af kalkvand og olje ansees ogsaa som et fortræffeligt middel. 



0. J. L.-P. 



Hvor skjuler dagsommerfuglene sig i den tid af døgnet, da 



de iidce er i bevægelse? Dette spørgsmaal er ingenlunde saa let at 

 besvare, som man skulde tro, og trods den hærskare af entomologer, 

 der har valgt sommerfuglene som specialstudium, er endnu mange arters 

 skjulesteder lidet eller slet ikke kjendt. 



Selvfølgelig er det for sommérfugleforskeren af meget stor inter- 

 esse at have rede paa de eftersøgte arters opholdssted udeufor flyve- 

 tiden, da han paa den maade uden synderlig møie vil kunne skaffe sig 

 et rigeligt antal af smukke eksemplarer, hvad der for de livligere ar- 

 ters vedkommende ellers kan være meget vanskelig selv ved hjælp af 

 et godt net. 



Imidlertid er det for mange dagsommerfuglearters vedkommende 

 meget vanskeligt at faa konstateret, hvor de opholder sig under hvile- 

 tiden, da de saa godt forstaar at skjule sig, at de trods den omhyg- 

 geligste og ihærdigste iagttagelse omtrent er umulige at finde. 



Enkelte af de almindelige og ofte massevis optrædende arter er 

 det dog forholdsvis let at finde. Dette gjælder saaledes blandt andet 

 om de smaa lycænider, blaavingerne og guldvingerne, der simpelthen 

 blir hængende paa urter og buske, hvorfra de i det forønskede antal 

 kan indsamles direkte i samleglasseue. 



Enkelte af de større sommerfugle f. eks. kaalsommerfuglene og den 

 smukt svovlgule til gulhvide colias palæno, tilbringer ogsaa ofte natten 

 paa de urteagtige planters blomster eller blade — særlig paa under- 

 siden af disse — , men søger sig dog som regel et sikrere skjulested 

 helt nede ved græsbunden. 



De gulbrogede sølvflek- eller perlemor-sommerfugie (argynnis) lader 

 sig ved solnedgang glide ned mellem det tætteste græs, hvor de med 

 sammenklappede vinger hviler staaende paa selve marken. Da vinger- 

 nes underside hos flere af de større sølvfleksommerfugle har et sterkt 

 grønt anstrøg, og man dertil betænker, at iagttageren kun kan se den 

 skarpe t;)mde vingekant, idet han paa grund af de tæt omkringstaaende 

 planter kun sjelden faar anledning til at betragte dem fra siden, vil 

 man forståa, at det ingenlunde er let at opdage dem i plantevirvaret. 



Under et ophold i Syssendalen i Hardanger sommeren 1900 an- 

 stillede meddelei-en gjentagende iagttagelser over en der almindelig og 

 forøvrigt overalt i vort land hyppig art, argynnis aglaja; men uagtet 

 jeg henvendte al min opmerksomhed paa de neddalende sommerfugle, 

 lykkedes det kun i faa tilfælde at finde eksemplarerne i den her be- 

 skrevne stilling. 



Flere arter, hvis vingeunderside er graa, f. eks. den almindelige 



