228 



arter ai dem. Dei fleste af dem danner fa.stsiddende kolonier, hvis 

 stokke hos de i havet levende arter som regel er omgivet med en kalk- 

 hinde, hos den her fundne ferskvandsform derimod med en pergament- 

 agtig dannelse, den saakaldte ectocyste. Hos en enkelt art cristatella 

 mucedo (fig. 16) sidder enkeltdyrene i en blød masse og her er kolo- 

 nierne ikke fastsiddende, men bevæger sig langsomt krybende omkring 

 paa plantestængler, stene og andre i våndet nedsænkedei gj&nstande. 

 Bryozoernesi formering skeir dels paa kjønnet vei, idet dog begge 

 kjønsprodukter udvikles i samme individ og befrugtningen foregaar i 

 den indre kropshule, dels paa ukjønnet vei ved knopskydning eller 

 gjennem de saakaldte statoblasteir (se^ figuren). Disse sidste, der danner 

 sig ved slutningen af sommeren eller om høsten (august — septbr.), er 

 formeringsceller, der er indsluttede i en haard linseformet kapsel. 

 De er oftest forsynede^ med en luftfyldt svømmering, der holder dem. 



Fig. 16. En omkring en plautestængel krybende koloni af cristatella mucedo; 

 tilhøire en statoblast. (Den sidstnævnte forstørret). 



flydende i oveirfladen. Hos cristatella er de, som det vil sees af figu- 

 ren, tillige forsynede med randtorne. 



Statoblasterne overvintrer, og først det følgende foraar udvikles 

 af dem de nye individer, der straks sætter sig fast og danner nye 

 kolonier. 



Den paa kjønnet vei frembragte generation gjenneimløber i mod- 

 sætning hertil et fritsvømmende larvestadium. 



Begge de her omtalte ferskvandsbryozoer forekommer ofte sam- 

 men ; cristatella foretrækker dog at opholde sig paa steder, som direkte 

 beskinnes af solens straaler og derfor bør vi helst søge den paa stæng- 

 lerne, mens den skyggeelskende plumatella oftest sidder fastheftet til 

 bladundersiden. 



Plumatellakolonierne opnaar oftC' en betydelig størrelse (30 — 40 

 cm.), mens kolonierne af cristatella som regel kun har en længde af 

 nogle faa centimeter. 



