236 



larvers bytte. Ogsaa i selve slammet jages de forøvrigt ai de der- 

 levende libellearter, særlig de til familjen libellulidæ hørende arter. 



Undersøger vi videre vandhovens indhold, saa finder vi endnu 

 eudel insektlarver, hvo raf vi her dog kun skal omtale nogle faa. Den 

 ene. ai disse er en næsten 5 cm. lang larve af den bekj endte store til 

 svømmebillerne hørende gulrandede vandkalv (dytiscus mai-ginalis) 

 (fig. 25). Denne larve holder sig oftest svømmende i overfladen, idet 

 dens S-formet bøiede krop indtager en saadan stilling i våndet, at bag- 

 kroppens ende, hvori aanderøret sidder, naar op i overfladen og saa- 

 ledes kommer i berøring med den atmosfæriske luft, mens dens med 

 tangf ormede kjæver forsynede hoved er sænket skraat ned i våndet. 

 De bladlignende vedhæng, som kan sees paa figuren, tjener som flyde- 

 plader og ligger oftest udbredt i overfladen. 



Fio'. 25. Larve af gulrandet vandkalv. 



Vandkalvlarverne mangler en egentlig mundaabning og fortærer 

 derfor ikke sit bytte, men udsuger det kun ved hjælp af de for dette 

 øiemed indrettede kjævetænger. Dette er forøvrigt ogsaa tilfældet 

 med de' betydelig mindre larver af de foran omtalte hvirvlere (gyrinus). 



Tovingernes orden finder vi repræsenteret ved flere arter af mygge- 

 larver, saavel vor almindelige stikkemyg (culex pipiens), som arter af 

 slegten chironomus og flere andre. Myggelarverene er ligesom tovinge^ 

 larverne overhovedet ganske fodløse og deres svømmebevægelse sker 

 ved raske, bugtninger af den yderst bevægelige leddede krop. Ligesom 

 vandkalvlarverae holder de sig for det meste i overfladen med for- 

 kroppen hængende nedad og det i bagkropsenden siddende aanderør 

 vendt opad. 



Efter at have heldt en liden del af hovens dyndede indhold over 

 i et glas for senere mikroskopisk analyse, hvorved vi bemerker, at vi 



