230 



Andre udsender fi'a den oftest hindeagtigt udbredte, dog høist for- 

 skjellig tykkei basis, et belt buskverk af for det meste cylindriske, i 

 enden, afrunde udløbere, saaledes som det kan sees af fig. 28, der for- 

 øvrig gjengiver et forholdsvis lidet eksemplar; de største kolonieir kan 

 opnaa en længde af henved 1 meter. 



Henimod vinteren og tidlig om vaaren finder vi i ferskva'nds«vaim- 

 pene nogle smaa næsten kugleformede dannelser, omtrent af størrelse 

 som sennepskorn, hvis antal staar i forhold til koloniernes størrelse. 

 Det er de saakaldte gemmula, der maa ansees som en overvintrings- 

 eller hvileform. Om vinteren er dette oftest det eneste vi finder af 

 svampen, da de bløde dele for det meste gaar tilgrunde i den kolde 

 aarstid. 



Af disse gemmula træder det næste foraar de unge svampe frem 

 og begynder nu igje^n at formere sig paa den sedvanlige vegetative 

 maade ved knopskydning. 



Spongillei-ne foriuerer sig forøvrigt ogsaa paa kjønnet vei gjennem 

 eggekimer og sværmeiceller, der udvikles hos adskilte, særkjønnpde 

 individer, og af hvilke der fremgaar et slags fritsvømmende larve- 

 stadium. 



Farven er hos de friske i lyset voksende eksemplarer af den her 

 omtalte art smukt grøn, hos de i skyggen siddende derimod gulagtig. 

 De besidder ogsaa en for dem ganske» eiendommelig og meget karak- 

 teristisk duft, der er meget energisk og er et aldeles ubedrageligt 

 middel til gjenkj endelse af disse eiendommeligei dyref ormer. 



Mens all© de i dette afsnit hidtil omtalte dyreformer er saa. store, 

 at vi uden andre hjælpemidler end de her nævnte kan iagttage^ og del- 

 vis undersøge dem ude i den frie natur, maa vi ved undersøgelsen af 

 de i det følgiende omhandlede arter igjen ty til vort mikroskop. Vi 

 maa derfor tåge de til analyse bestemte prøver med o& hjem og benyt- 

 ter os til transporten af de medbragte samleglas. 



Prøverne vælger vi at tåge blandt den foran nævnte tusenblad 

 (myriophyllum alternifolium) paa den maade, at vi forsigtig afplukker 

 eller af skjærer nogle^ faa planter og helst søger at faa, dem over i glas- 

 sene uden at løfte dem ud af våndet. Vi maa i dette øiemed sænke 

 glasset ned i våndet og saa forsigtig som muligt skyve planterne ind 

 gjennem dettes vide aabning. Da de med slam rigeligt bedækkede 

 plantedele som regel huser det rigeste dyreliv, vælger vi om muligt 

 helst saadanne', af hvilke der i regelen vil findes mere end nok i de 

 stille viger og- bugter. 



