259 



før var. Det store stammeomfang paa forskjellige af cedrene skyldes 

 hovedsagelig den omstændighed, at de^ allerede tæt over jorden delte 

 sig i 3 til 4 hovedstammer. 



Da nu ellers intet er tilovers af Salomos tempel, omeindskjønt 

 enkelte forskere formoder, at der er rester ai det i Omar-moskeen, saa 

 maatte cedeir-helligdommen ved Bscherre byde en slags erstatning for 

 dettei. Deit nærliggende kloster Mai' Sarkis, som er hugget ind i 

 f j eldet, tyder paa. en tidlig helligholdelse af Sitedet, og selv hos ara- 

 berne staar disse trær i ry for særlig hellighed. Lamartine, som 

 besøgte stedet midtvinters, men ikke kom nær ind paa de gamle cedre, 

 da hestenei sank i sne til under maven, omtaler dette paa et sted i 

 sin "Voyage en Orient" (1835). Dette sted frembyder ogsaa et ganske 

 godt eksempel paa den indtil ekstase grænsende ærefrygt, hvormed 

 man endnu i den nyere tid pleiede at betragte disse rester af en langt 

 tilbageliggende fortid. Med rette har man senere pa.a en af disse 

 kjæmpeistammer anbragt en stor indskrift til minde om Lamartine. 



"Disse trær", siger han, "er de mest berømte naturmindesmerker 

 i hele verden. Religionen, poesien og historien har ligelig udgydt 

 sin dyrkelse over dem. De er et af de billeder, som, profeterne med 

 forkjærlighed anvendte i sit sprog. Uden tvil anvendte Salomo 

 dem til smykning af det første tempel, som han reiste for den eneste 

 gud, paa grund af dere® ry for majestæt og hellighed. Thi de blev 

 allerede tidligere' priset som et under i planteverdeinen, og disse cedre 

 var vel ment, naar Hesekiel talte om cedrene i Eden^) som de skjøn- 

 neste paa Libanon. 



Araberne af alle sekter har en traditionel ærefrygt for disse trær. 

 De tilskriver dem ikke blot en vegetationskraft, som ska.£fer dem et 

 evigt liv, men ogsaa en sjæl, som sætter dem istand til at givei tegn 

 pa,a vished og fremsynthed, ligesom dyrene deres instinkt og mennei- 

 skene deres intelligens. De ved aarstideirnes karakter paai forhaand, 

 de bevæger sine kjænipemæssige grene som lemmer, de hæver dem 

 mod himmelen eller sænker dem mod jorden, eftersom Sineen laiver sig 

 til at falde eller s-melte. Det er gudelige væsener i trærs skikkelse. 

 De vokser ene og alene paa skraaningerne af Libanon. Men cedrene 

 slaar først rødder ovenfor den region, hvor flertallet af andre planter 

 afdør. 



^) De gamle søgte beliggenlieden af Edens have i denne egn, og en flekke 

 ved Tripolis fører endnu idag navnet Eden. 



