2G2 



cypreslignende naale. Den hvide art fik sit tilnavn i modsætning 

 til den røde edleir virginiske ceder (junipe-rus virginiana), e-n slags 

 enebærbusk, hvisi rødei træi vi kjender godt fra cigarkasser og blyanter. 

 Allei disse "falske" cedre staar ikke i noget nærmere slegtskab til de 

 egte cedre, og med undtagelse af den saakaldte japanesiske ceder hører 

 de sogar til en ganske forskjellig af deling af naaletrærne. 



Den allerede omtalte antagelse^ at Libanons cedre hører til 

 de uddøende træsorter, omtrent som taxus'en i de nordlige skove, 

 var en misforstaaelsei, som opstod paa^ grand af klagerne over, at de 

 gamle Libanons cedre døde ud, da de stadig blev færre. Forøvrigt 

 tæller nyere reisendei allerede' flere end 5 eller 7 sterke stammer, da 

 jo netop yngret stammer lidt efter lidt træder i de gamles sted. Lys- 

 ningen i den gamle Libanonskov havde i virkeligheden kun sin grund 

 i den mangelfulde tyrkiske forstbehandling, som ikke' kjender skaansel 

 overfor bestanden eller nyplantning, om man end ogsaa. maa^ indrømme, 

 at en klimatisk forandring kan have været med i spillet. Antilibanon, 

 som sandsynligvisi tidligere ligelede'3 var kronet med cederskcve, er 

 nu ganske bar for disse. 



Fra et botanisk siynspunkt staar cederslegten nærmest lærkesleg- 

 ten, men dens løv er eviggrønt, og de store, egrunde kongler, som 

 bliver 6 — 9 cm. lange, behøver 2 til 3 aar for at modnes. De 2 — 3 cm. 

 lange naaler staar i spiraler paa, de lange skud, men samler sig paa 

 spidsen af de kortei skud til bundter paa. omtrent 20 naale, i midten 

 af hvilke de gule hankongler op.staar. Hunkonglerne fremkommer 

 paa samme træ- og er oprette, i begyndelsen røde, senere oliven- 

 grønne og brane. De tætpakkede frugtskjæl bedækker hver to bred- 

 vingede frø. Man adskiller 3 arter, som vokser paa langt fra hin- 

 anden liggende steder, Himala'ia-ce'deren eller gudetræet (cedrus 

 Deodara.), Libanon-cederen (cedrus Libani) og Atlas-cederen (cedrus 

 atlantica). Disse ansees dog af andre botanikere' kun for klimatiske 

 vaTieteter af en og samme art, thi de viser kun ubetydelige forskjellig- 

 hedeir i længden og farven af naalene og delvis i kronedannelsen. 

 Atlas-cederen, som næsten alene danner fjeldskovene i provinsen Kon- 

 stantine, har nemlig en eiendommelig sammensat krone, næsten som 

 skystriber af løv, som ligger ret over hinanden. Det samme' har Libar 

 non-cederein, kun svinder dette kjendemerke hos de meget gamle, af 

 storme medtagne stammer; hos Himialaja-cederen træder dette derimod 

 meget mindre i dagen. Den ting, at de underste grene bliver staar 

 ende, mens de afdør hos de fleste andre naaletræarter, bidrager til at 



