2()4 



Efter al sandsynliglied var dette netop paa den tid, da der i Palæ- 

 stina og Ægypten var et meget kjøligere, fugtigere og frugtbarere 

 klima end nu, i dem tid, hvori den rigdom paa hjorder og det blomst- 

 rende lanidbrug, hvorom bibelen og malerierne i de ældre ægj^ptiske 

 kongegrave giver os kundskab, endnu var mulig. Lidt efter lidt er 

 dette klima blevet varmer© og tørrere; de nordiske bjøme, med hvilke 

 Jesus Sirach lod den unge David kjæmpe, er forsvunden fra Libanon, 

 omendskjønf Fraas der fandt benrester af dem. Nu er der blevet saa 

 varmt, at cedrene paa. Libanon, som paa Atlas og paa Himalaja, kun 

 kan holde sig i de høiere regioner og trives endnu bedre i lavere 

 regioner i Europa, end paa sine hjemlige fjelde. Den omstændighed, 

 at de hos os paa mindre end 200 aar kan vokse op til trær af patri- 

 arkalsk udseende', taler ikke netop til gunst for den anskuelse, at de 

 gamle cedere ved landsbyen Bscherr© kunde stamme fra. Salomos tid. 

 Allerede Theofrast havde iagttaget denne yppige vekst hos cedrene i 

 parker paa fladlandet; thi efterat han har fortalt om cedrene paa de 

 syriske fjelde, at de blev saa store, at tre mand ikke kunde favne om 

 dem, tillægger han, at i paradiserne (d. v. s. parkerne) blev de endnu 

 større og smukkere. 



Tilslut vil jeg endnu omtale, at da Seetzen i begyndelsen af det 

 19de aarhundrede besøgte de gamle cederlunde, da forsikrede en gam- 

 mel franskmand Bertrand i landsbyen Bscherre ham om, at her ved 

 de gamle cedre vokser ogsaa den underplante aglaophotis eller baaras, 

 om hvilken allerede de gamle fortalte, at den om natten lyste som en 

 flamme, og at den overtrak tænderne paa. de' faar, som spiste den, med 

 guid, og ogsaa forvandlede uædle metaller til guid. Prof. A s c h e r- 

 s o n i Berlin har i den senere tid anstrengt sig meget for at udfinde 

 navnet paa denne plante, som Seetzen beskrev nøiagtig, fordi saadanne 

 "forgyldte" tænder af gjeder og faar oftere kommer i samlingerne, men 

 saavidt mig bekjendt, er han endnu ikke kommet til noget sikkert 

 resultat. Flavius Josephus vil have fundet den samme plante i Palæ- 

 stina og fortæller, at man lod den trække ud af jorden ved hjælp af 

 en hund, som imidlertid maatte betale fornøielsen med sit liv. 



