278 



celle er dannet af en tidligere levende celle (omnis cellula e cellula). 

 Man siger m. a. o. altsaa nu, at alt liv kommer fra cellen.^) 



Naar nu en celle skal formere sig og danne nye celler, da kan det 

 ske paa to maiader. Enten ved d i r e k t e eller ved indirekte 

 kjernedel ing, eller som det heder amitotisk eller mitotisk deling. 



I det tilfælde at en celle' deles ved direkte deling, foregaar 

 det paa. det vis., at kjernen uden synlige^ forberedelser knibes mere 

 og mere af paa. midten, og derefter deler protoplasmaet sig i to lige 

 store dele. Den direkte deling finder vi baade hos planter. og dyr. 

 Den optræder dog blot i mindre vigtige orgajier, og der ka.n aldrig 

 opstaa helt nye individer ved direkte deling, naar vi undtager encellede 

 orga.nismer ; i alle organer, der har med forplantningen af individet 

 at gjøre, finder vi derfor kun den anden delingsmaade. 



Den indirekte, mitotiske, deling eller karyokinesis ©r en 

 betydelig mere indviklet proces. Der optræder ved den betydelige 

 saavel kemiske som ogsa.a. synlige morfologiske forandringer. Kro- 

 matinkornene farves sterkere end før af farvestoffe, og de flyder oftest 

 sammen til en sammenhængende traad (s p i rem). De enkelte kroma.- 

 tinkorn deler sig allerede nu eller lidt senere i to, saa at spiremtraa- 

 den kommer til at se ud som en dobbelt perlerad. Spire^met stykkes 

 derefter ved tverdeling op i flere rette eller krummede stavei eller 

 sløifer (kromosomer). Antallet af disse er al tid det samme i 

 celler af samme art, men veksler fra, art til art. 



Den tynde hinde, som omgir kjernen (kjememembranen), begynder 

 at opløse samtidig med at kromosomerne dannes. Samtidig med at 

 dette foregaar i kromatinet indi kjernen, opstaar der i poUegemerne 

 udenfor cellekjernen en meget sammensat dannelse (a m p h i a s t e r). 

 Pollegemet deler sig, sa.asnart kjernedelingen begynder (hvis der ikke 

 allerede paa forhaand er to), i to dele; disse to dele fjerner sig fra 

 hinanden og bevæger sig hen til kjernens to poler; men forbindelsen 

 mellem dem blir bestaaende i form af en mængde fine traade. Kro- 

 mosomslyngerne ordner sig imidlertid i et plan midt mellem poUege- 

 merne, saaledes at de alle vender bugten ind mod midten. (Den sa.a- 

 kaldte kjernepla,de' eller æquato rialpla.de, ogsaa. kal det m o n a s t e r = 

 enkeltstjernen). Samtidig opstaar der omkring hvert pollegeme en 



*) Det vil sige: saavidt hidtil ek.sperimentelt og- sikkert paavist. Uravling 

 antages af de fleste som hypotetisk forndsætning-. Red. anm. 



