282 



Planternes forhold overfor senfrosten. 



Efter Karl Sajo i ..Prometheus". 



Mange plantevæv har den egenskab, at de kan fryse gaxisk© haarde 

 og derpaa tø op igjen uden at lide nogen særlig skade. Jeg haT til- 

 bragt et antal frostnætter med at arbeide for at beskytte vinhaver og 

 haver i det frie mod frosten ved hjælp af røgning, og herunder iagttog 

 jeg, at ved en kulde paa. f. eks. o — 7 gr. C. blev bladene og de saf- 

 tige stammer paa mange planter ganske^ haarde og saa at sige sprøde, 

 idet våndet i det indre- af cellerne frøs til is. Men saasnart temperar 

 turen steg over frysepunkteti, blev de frosne dele igjen bløde og beholdt 

 sin normale farve, som om der ikke var foregaaet noget særligt med 

 dem. Saadanne planter er blandt andet ribs- og stikkelsbærene, ogsaa 

 syringa-, lonicera- og genistararternei, ribes aureum, prunus padus, 

 sambuens nigra, philadelphus, berberis og mange- andre trær og busk- 

 vekster. Meget paafaldende forholder de bøielige og ganske bløde 

 bla.de af delphinum formosum sig. Disse bliver saa haarde som træ 

 og tør op igjen, uden at vise det mindste spor af nogen beskadigelse. 

 Denne frysning og optøing gjentog sig et aar mere end 10 gange, og 

 om dagen voksede dog bladene igjen yppig videre. 



I 1902, da jordbærene netop blomstrede, blev baade de og blom- 

 sterne hos mig ganske haarde af frosten, men frøs dog ikke helt af. 

 Mine jordbær stod i tør jord, men hos en af mine herværende be- 

 kjendte, hvis anlæg ligger paa. fugtig jordbund, frøs paa samme nat 

 samtlige jordbærblomster helt af, ogsaa de, som endnu var i knop. 



De med filthaar tæt overtrukne blade af verbascum var ved -h 5 

 gr. C. stive som træ trods dette overtræk, uden at de dog led det 

 mindste derved. 



Af frugttrærne taaler ligeledes de fleste betydelig kulde. F. eks. 

 er blomsterne af plommer, kirsebær, pærer og æbler merei eller mindre 

 uimodtagelig mod en kulde fra 1 — 5 gr. C. Særlig modstandsdygtig 

 viser plommerne sig at være. Sarte er blomsterne^ af aiprikoser, fer- 

 skener, moreller, og særlig ømfindtlig blomsterne af valnødder (juglans 

 regia), som allerede bliver totalt ødelagt ved en kulde paa 2 — 3 gr. C, 

 ligemeget enten de allerede er udsprunget eller endnu er ganske smaa. 



Det er merkværdigt, at f. eks. hos morellerne er det kun frugt>- 

 knuden, den derpaa siddende grif['el og stemplet, altsaa de kvindelige 



