285 



udsaad ga,v rigelige skud, nogle raandlige, andre kvindelige. Plan- 

 terne blev nøie passede, og hvorvel man hindrede hanplanterne fra, 

 at sætt© blomst, frembragte hunplanterne spiredygtige frø. 



Det maatt© da medgives, a,t talictrum fendleri var part©nogpn,etisik. 

 Man ved om talictrum d i o i c u m, at den ikke er det. Over- 

 ton foretog sig nu at eksperimentere med talictrum p u r p u r a s- 

 c e n s, der forekomm^er i mængde ved Chikago, hvor han ansitillede 

 sine undersøgelser. Han begyndte med at afsondre nogle hunplanter 

 i sit laboratorium, og eftersom de blomstrede, skar han blomsterB© af 

 og lagde dem i krom-eddikesyre og derefter i alkohol til senere undeir- 

 søgelse. 



Om høsten tørrede planterne ind og rødderne opbevaredes i potter 

 om vinteren. Til foraaret begyndte de a.t skyde og blomstrede læag© 

 før dem, der stod i fri luft. Der var altsaa ingen mulighed for be- 

 frugtning, og Overton undersøgte nøie deres eg og eimbryoner (fo- 

 stere) og fandt ingen: forskjel mellem disse og befrugtede eg og fostere; 

 de udviklede sig fuldkommen normalt. 



Man kj ender endnu nogle faa tilfælder af partenogenese hos 

 høiere planter, saaledes hos antennaria alpina, hvorom K e r r fik 

 mistanke i 1876, og hvad der først blev fuldt bevist i 1898 af Juel. 



En anden partenogenetisk høiere plante er alchemilla, marihaand. 

 Dette opdagedes af Murbeck i omegnen af Stockholm i 1892 og 

 93. Han fandt, at pollen eller blomsterfrøet fra støvdragerne var 

 dels ude af stand til at befrugte, dels tilstede i saa ringe niængde, at 

 det umuligt kunde befrugte alle hunblomster, der imidlertid alle 

 frembragte spiredygtige frø. En enste art, alchemilla speciosa, af 

 orientalsk oprindelse, frembringer normalt pollen, men krydsnings- 

 forsøg vistei, at dette ikke befrugtede andre arter. 



Det tør vel være, at man ved nærmer© undersøgelsier vil finde 

 andre partenogenetiske arter, og at hos disse pollen blir udygtig til 

 at befrugte. (Revue scientifique). 



Insekternes temperatur. M. P. Bachmetjew har anstillet nøi- 

 agtige undersøgelser over dette emne ved anvendelse af den termo- 

 elektriske metode. Under almindelige omstændigheder har insekterne 

 den omgivende lufts temperatur, men naar der indtræder variationer 

 i temperatur og fugtighed forandres ogsaa insekternes temperatur. 

 Under almindelige omstændigheder stiger insekternes temperatur, 

 naar luftens stiger, men den stiger i begyndelsen langsomt, blir tem- 



