287 



pludseligt stiger til gr. Saaledesi kaiii saturnia pyri afkjøles tii 

 -^ 9.4 gr. ag pludseligt stiger temperaturen til -^ 1.4 gr., noens legems- 

 vædskernei fryser til is. Disses frysepunkt er nemlig -r- 14 gr., ag 

 -=- 9.4 gr. er den saakaldte kritiske temperatur. Denne frysning ai 

 legemsvædskerne synes ikke at farulempei insekt-t meget, thi den satur- 

 nia, der blev aikjølet til -^ 9.4 gr., kom til li\e igjen efter en limes 

 forløb og lagde eg den følgende dag. Den simple frysning er altsaa 

 ikke nok til at tåge livet af insektet. Hos et andet individ af samme 

 art var den kritiske temperatur -^ 11.6 gr.; dette blev holdt i kul- 

 den og efter frysningen sank temperaturen til -f- 15.6 gr., men det 

 kom ikke til live igjen; det syntes ikke at kunne taale to afkjølingetr. 

 Af disse og andre forsøg slutter B a c h m e t j e w, at den kriti- 

 ske temperatur er forskjellig for forskjellige insekter og for forskjel- 

 lige individer af samme art; den er ogsaa forskjellig for puppe, imago 

 og det fuldt udviklede insekt, ligesom for kjønnene. Legemsvædsker- 

 nes frysepunkt ligger lavere hos hunnemei end hos bannerne. Ernæ- 

 ringstilstanden spiller ogsaa en rolle. Og ved at gjentage '^orsøget 

 med det samme individ fandt B a c h m e t j e w, at den kritiske tempe- 

 ratur ved det andet forsøg laa lavere end ved . det første, ved det 

 tredie derimod laa den lige ved frysepunktet, saaledes som tilfældet er 

 med svage individer. (Revue scientifique). 



Taarnsvalen. Kan taarnsvalen (cj^pselus, micropus, apus) flyve 

 op fra jorden? Dette spørgsmaal forelagde i sin tid "Revue scienti- 

 fique" sin læsekreds. Fra forskjellige kanter indløb der svar, af hvilke 

 de fleste bestred fuglens evne til at kunne flyve op fra jorden; nogle 

 mente dog, at dett 8' kun gjaldt unge eller saarede og syge^ taarnsvaler. 

 Den erfarne franske ornitholog Xavier Raspail i 'jrouvieux har 

 ogsaa beskjæftiget sig med dette spørgsmaal (Bull. Soc. Zool. France, 

 vol 27, 1902, p. 72). 



Ifølge Raspail kommer taarnsvalen aldrig frivillig ned paa 

 jorden. Denne luftens fugl par excellence fanger sin næring kun i 

 flugten, snapper ogsaa i luften materialet til sit rede, som den byg- 

 ger af stråa, uld og fjær i sprækker i gamle bygninger og paa kirke- 

 taarne. Denne mester i at flyve mangler evnen til at kunne gaa eller 

 til at sætte sig paa en gren. Den kan kun fastholde sig paa de lod- 

 rette murer eller klipper, idet den fastklamrer sig til ajevnhederne 

 med sine sterke med skarpe klør bevæbnede tæer. 



